Справа № 462/4512/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 462/4512/25 пров. № А/857/33961/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2025 року, що ухвалив суддя Боровков Д.О. у м. Львові, у справі № 462/4512/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4949043 від 11 червня 2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

29 липня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4949043 від 11 червня 2025 року, винесену інспектором 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Ткачуком М.Д. щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 10 ст. 121 КУпАП, та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови належним чином не задокументував наявність правопорушення, що унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні, а тому постанова серії ЕНА № 4949043 підлягає скасуванню.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, а позивач не заперечує факт правопорушення, а натомість покликається лише на формальні обставини.

Позиція позивача ґрунтується на тому, що спірною постановою позивача було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що він, на думку відповідача, 20 травня 20 року о 18 год. 51 хв., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Львові на вул. Стрийський,45, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна, керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки та перевозив дитину зростом менше 145 см без спеціальної утримуючої системи, чим порушив п. 21.11.б ПДР.

Вказаного правопорушення позивач не вчиняв, тому вважає постанову протиправною.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 11 червня 2025 року інспектор 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП у Львівській області виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4949043, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 20 травня 20 року о 18 год. 51 хв., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Львові на вул. Стрийській,45, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна, керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнути ременем безпеки та перевозив дитину зростом менше 145 см без спеціальної утримуючої системи, чим порушив п.21.11.б ПДР.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 10 ст. 122 КУпАП порушення правил перевезення дітей тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що, на підтвердження перетинання позивачем дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна, керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки з не пристебнутим ременем безпеки та перевезення дитини зростом менше 145 см без спеціальної утримуючої системи, відповідач подав відеозапис, який підтверджує вчинення позивачем відповідних дій.

Також апеляційний суд встановив те, що до адміністративної відповідальності відповідач притягнув позивача за порушення правил перевезення дітей тому наявність вини позивача у вчиненні інших правопорушень в межах даної справи не оцінюється.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з п. 21.11. «б» ПДР України забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 10 ст. 122 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4949043 від 11 червня 2025 року є законною.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що окремі недоліки постанови не можуть бути підставою для скасування правильної за своєю суттю постанови про притягнення до адмінвідповідальності та за умови наявності вини особи у вчиненні правопорушень.

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином апеляційний суд вважає, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4949043 від 11 червня 2025 року необхідно залишити без змін, а позов без задоволення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, внаслідок чого суд зробив неправильний висновок про задоволення позову, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2025 року у справі № 462/4512/25 скасувати та прийняти нову постанову.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4949043 від 29 липня 2025 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель