Справа № 569/17494/25
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

представника позивачки адвоката - Зражевського О.В. представника відповідача - Осмолик М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови.

Просила скасувати постанову №482 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень і закрити провадження у справі за відсутністю складу даного правопорушення в її діях.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Постановою №482 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і накладено штраф у сумі 1700 гривень.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту Протоколу в справі про адміністративне правопорушення, доказами вчинення нею правопорушення (на час складання даного документа) було лише «фото» (без вказання їх кількості), яке з її точки зору не дозволяє ідентифікувати ні місце (адресу) розташування рекламоносія ні те, яке вона особисто має відношення до його встановлення.

До дня проведення засідання адміністративної комісії по розгляду матеріалів а саме 05.08.2025 року її захисником - адвокатом Зражевським О.В. було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення засідання в справі.

Адміністративна комісія, яка провела розгляд справи 06.08.2025 року, грубо порушила її право на захист та принцип змагальності процесу, адже її захисник до часу розгляду справ не зміг скористатися своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи і вона, відповідно, не змогла в порядку реалізації свого права на захист надати пояснення щодо відсутності підстав для притягнення її до відповідальності за дії, описані в протоколі.

Жодним належним та допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП не доведена її причетність до дій, які описані в Протоколі, а саме до самовільного встановлення саме нею рекламоносія, такі твердження вона заперечує, тому вважає не доведеною об`єктивну та суб`єктивну сторону складу даного правопорушення, а саме наявності в неї наміру на самовільне встановлення рекламоносія з порушенням будь-яких прав та/або встановлення нею такого рекламоносія у вказаному місці.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при визначенні їй розміру стягнення адмінкомісія вважає, що «встановлено обставину, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню».

Такі твердження не підтверджуються жодними матеріалами справи, які були в розпорядженні адмінкомісії, адже твердження про повторність вчинення нею діянь не підтверджується ні змістом Протоколу №000648 від 24.07.2025 року ( з додатками), ні названого вище Службового листа від 25.07.2025 року (з додатками), зрештою воно суперечить нормам матеріального права, зокрема ст.35 КУпАП, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення не існувало постанови про накладення адмінстягнення за аналогічною статтею, яка б набрала чинності на дату повторного правопорушення.

06.08.2025 року адмінкомісією було проведено розгляд 3 (трьох) справ про адміністративне правопорушення на підставі 3-х протоколів від 24.07.2025 року про ніби-то порушення нею 24.07.2025 року правил благоустрою за адресою м.Рівне, Соборна, 233, однак всупереч вимогам ч.2 ст.36 КУпАП адміністративна комісія наклала штраф по 1700 грн. за кожне порушення, а не обмежилася накладенням одного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, натомість інші складені постанови протиправно були враховані при визначення ніби-то наявної в неї обтяжуючої обставини.

Представник позивачки адвокат Зражевський О.В., який діє згідно ордеру серія ВК № 1187699 від 05.08.2025 р. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав з підстав, викладених у позові, просили задовольнити, постанову скасувати.

Представник відповідача за довіреністю Осмолик М.В. в судовому засіданні позов не визнала, вказала на правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві.

Свою правову позицію обґрунтовують тим, що Протоколом №000648 24.07.2025 виявлено адміністративне правопорушення за статею 152 КУпАП та п.п.5.1.13 Правил благоустрою м.Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 №512 ОСОБА_1 . Вчинення адміністративного правопорушення та винність Позивача в його вчиненні підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду . Відкрите провадження, ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 26.09.2025 призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 07.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, на виконання якої позивачкою було надано доказ сплати судового збору.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.08.2025 постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради №482 у справі про адміністративне правопорушення визнано винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №000648 від 24.07.2025 року: «24.07.2025 року о 09 год. 30 хв. за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 233, виявлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 самовільно встановила рекламоносій, а саме електронне табло, чим порушені вимоги п.п.5.1.13. Правил благоустрою м. Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 №512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення №000648 від 24.07.2025 долучено фото «рекламоносія».

Оскаржувана постанова була прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №000648 від 24.07.2025 року; до якого долучені 2 фотографії фасаду будинку; Службовий лист від 25.07.2025 року за вих.№03-12/587, складений начальником відділу із виявлення незаконно встановлених тимчасових споруд ОСОБА_2 з додатком - витягом з ЄДР.

В змісті оскаржуваної постави відсутні дані про факт подачі представником позивачки клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення засідання в справі, а лише констатується факт відсутності правопорушника при розгляді справи .

Стаття 152 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів та тягне за собою накладення штрафу на громадян; від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП можуть бути: громадяни, громадяни-підприємці та посадові особи.

Відповідно до пп.5.1.13 Правил благоустрою міста Рівного на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно встановлювати рекламоносії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми, технічні пристрої та технічні елементи, лінійні споруди та антенно-фідерні системи.

Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Рівному затверджені рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.11.2019 №121 (далі - Правила).

Відповідно до п.2 розділу 2 Правил зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена у будь-якій формі та у будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо такої особи чи такого товару; самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, розміщений без виданого у встановленому порядку дозволу або не демонтований власником після прийняття виконавчим органом ради рішення про його скасування у встановлений термін.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце засідання комісії, не заслухані її доводи на засіданні комісії, не зазначено якими доказами підтверджується вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення. При ухваленні постанови не враховувалися можливі обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно ст. 34 КУпАП. Натомість зазначено, що встановлено обставину яка обтяжує відповідальність - а саме повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення за яким особу вже було піддано адмінстративному стягненню. При цьому достовірні докази на підтвердження даної обставини не зазначені та не долучені, а саме постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, згідно якої дії ОСОБА_1 визнавалися винним за ст. 152 КУпАП з накладанням адміністрптивного стягнення за правопорушення.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Належних доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав, а судом таких доказів встановлено не було.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка доведена в законний спосіб.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів , суду не надано, а судом таких доказів встановлено не було. Разом з тим, вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача порушення вимог закону, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було порушено вимоги закону, що встановлюють порядок з`ясування обставин події та кваліфікації її як адміністративний проступок, а також і порядок притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не були з`ясовані і доведені належними та допустимими доказами обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, факт порушення позивачем вимог державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів належним чином не доведений і не встановлений, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 КАС України, суд, - в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанову №482 у справі про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул..Соборна, 12 а.

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2025 Суддя О.В.Панас