Справа № 140/3841/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3841/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Управління соціальної та ветеранської політики Ковельської районної військової адміністрації відділення №3 (Стара Вижівка) (відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни; зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є дружиною ОСОБА_2 , який був особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 19.07.2019 управлінням соціального захисту населення Старовижівської районної державної адміністрації та відповідно до якого він мав пільги згідно з законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Зазначає, що у зв`язку зі смертю чоловіка, вона звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій просила на підставі ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» видати їй посвідчення члена сім`ї загиблого, померлого ветерана війни, однак отримала відмову. Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує її право на соціальний захист та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого, померлого ветерана війни і відповідно, пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач звернулася до суду з позовом.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву у якому заперечила проти задоволення адміністративного позову. Свою позицію обгрунтовує тим, що відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту чинність Закону поширюється, зокрема на сім`ї військовослужбовців, які загинули (пропали безвісті) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Для встановлення такого статусу необхідно витяг з протоколу засідання військово- лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків).

У поданих заявницею копіях документів немає документу про встановлення причинного зв`язку загибелі (смерті) військовослужбовця з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків). Причинний зв`язок загибелі встановлюється військово-лікарськими комісіями. Для отримання відповідного висновку військово-лікарської комісії рекомендовано позивачу звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації.

Також зауважила, що на підставі розпорядження начальника Ковельської районної військової адміністрації від 17.12.2024 № 169 управління соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації перейменовано в управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації.

З наведених підстав просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12.11.1983 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , якому 18.07.2019 на підставі акту огляду МСЕК №286 медико-соціальною експертною комісією була встановлена довічно друга група інвалідності, у зв`язку із захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби в Демократичній Республіці Афганістан (ДРА) (а.с.10, 16).

На підставі довідки до акта медико-соціальної експертної комісії, 19.07.2019 управлінням соціального захисту населення Старовижівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 було видано довічно посвідчення серії НОМЕР_1 , як особі з інвалідністю 2 групи, відповідно до якого він мав право на пільги, згідно законодавства України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер від раку шлунку, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданим 04.02.2025 виконавчим комітетом Сереховичівської сільської ради та довідкою про причину смерті №3 від 28.01.2025 (а.с. 17,18)

Після смерті чоловіка, позивач ОСОБА_1 відповідно до приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 25.02.2025 звернулася до Управління соціальної та ветеранської політики Ковельської районної військової адміністрації відділення №3 (Стара Вижівка) із заявою про видачу їй посвідчення «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни», надавши відповідні документи (а.с.25).

Управлінням соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації 20.03.2025 листом за вих.№107, з посиланням на пункт 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повідомлено, що підставою для надання статусу «член сім`ї загиблого(померлого) ветерана війни» є свідоцтво про смерть, свідоцтво про шлюб та висновок військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку смерті ветерана війни. Оскільки, у поданих документах позивача відсутній висновок військово-лікарської комісії, який підтверджує, що її чоловік помер внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), одержаного під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав), то у видачі і наданні статусу «член сім`ї загиблого(померлого) ветерана війни» ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 26).

Вважаючи протиправною відмову Управління соціального захисту населення Ковельської РДА, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни регламентується Законом України від 22.10.1993 №3551-ХII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХII).

В преамбулі до Закону України №3551-ХІІ зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно зі статтею 4 Закону №3551-ХII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Частиною першою статті 7 Закону №3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

З огляду на зазначену правову норму обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є, зокрема, наявність отримання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків).

Як вбачається з матеріалів справи, статус ОСОБА_2 як особи з інвалідністю ІІ групи (яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни) підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 19.07.2019 Управлінням соціального захисту населення Старовижівської РДА (а.с.15).

Крім того, з 17.07.2019 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, так, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в ДРА, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 18.07.2019 серія 12 ААБ №194276 (а.с.16).

Таким чином, чоловік позивачки за життя був особою, яка належала до осіб з інвалідністю внаслідок війни, внаслідок захворювання, поранення, контузії, одержаних в період проходження військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Відповідно до статті 4 Закону України №3551-XII в редакції з 22.10.1993 до 20.01.2018 до ветеранів війни належали: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. У зазначену статтю були внесені зміни, а саме з 20.01.2018 по теперішній час зазначено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни, тобто статус інвалід війни був прирівняний до статусу - особи з інвалідністю внаслідок війни.

Водночас згідно зі статтею 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Поширення чинності Закону №3551-XII на членів сім`ї загиблої (померлої) особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни - інвалідів війни.

Пункт 2 статті 10 Закону №3551-XII визначає, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать дружина (чоловік) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Положення) членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого, а членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України.

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, зокрема, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого, Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики), за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм слідує, що для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого, померлого ветерана війни необхідна наявність наступних обставин:

-наявність у померлого чоловіка статусу, зокрема, інвалід війни;

-визнання померлого чоловіка за життя інвалідом війни, внаслідок поранення (захворювання) одержаного в період проходження військової служби чи участі у бойових діях, які не одружилися вдруге.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у справі №520/2798/19 та в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішення даного спору.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що на дружину померлого ОСОБА_2 , особи з інвалідністю ІІ групи, який за життя користувався пільгами, встановленими для інвалідів війни, поширюється пункт 2 статті 10 Закону №3551-XII.

Посилання відповідача на обов`язок наявності у позивача доказів причинно-наслідкового зв`язку між смертю померлого та його захворюванням, одержаним в період проходження військової служби, суд визнає безпідставним, оскільки пункт 2 статті 10 Закону №3551-XII, який поширюється на позивача, не містить вимоги доказування вищезазначеного зв`язку.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який відповідно до наявного посвідчення був інвалідом ІІ групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до вимог пункту 2 статті 10 Закону №3551-XII має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та отримання відповідного посвідчення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що з врахуванням вимог статті 245 КАС України, підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Звертаючись з позовом до суду, позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, що підтверджується квитанцією №13 від 08.04.2025 (а.с.6).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, викладену у листі №107 від 20.03.2025.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 про надання їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211, 20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Івасюка, 15, )

Суддя Т.М. Димарчук