Справа № 420/25244/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25244/24

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 02.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 у справі №420/25244/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

09.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за 26 років військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за коден повний календарний рік служби з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення в 2016, 2017, 2018 роках з урахуванням у складі одноразову грошову допомогу за 26 років військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час звільнення з військової служби йому не в повному обсязі виплачено, передбачену п.2 ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразову грошому допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи, що позивачу правильно розраховано та в повному обсязі виплачено під час звільнення з військової служби одноразову грошову допомогу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 у справі №420/25244/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 24 повних календарних років служби.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на не повне з`ясування окружним адміністративним судом обставин справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що під час звільнення з військової служби йому не в повному обсязі виплачено спірну одноразову грошову допомогу.

Згідно із поданим військовою частиною НОМЕР_2 до суду апеляційної інстанції відзивом на апеляційну скаргу, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 у справі №420/25244/24 є законним та обгрунтованим. Натомість, викладені в апеляційній скарзі доводи позивача - безпідставними.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, судом апеляційної інстанції з`ясовано таке.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 військову службу проходив на посаді старшого техніка-начальника зміни 2 відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави « АДРЕСА_1 » (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.03.2020 №138-ОС ОСОБА_1 з 22.03.2020 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

У названому наказі зазначено про необхідність виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 24 повних колендарних роки служби.

Уважаючи, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 26 повних колендарних роки служби ОСОБА_1 звернувся до начальника НОМЕР_1 прикордонного загону із відповідною заявою віл 29.06.2024.

За наслідком розгляду такого звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідь (лист від 16.07.2024 №09/С-4019/1532), у якій зазначено, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби здійснено відповідно до вимог підпункту 6 пункту 9 розділу 5 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.06.2018 №558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» та статті 15 розділу 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Уважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімейвизначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічні за змістом приписи містить абзац 3 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.

Отже, системний аналіз наведених законодавчих приписів свідчить про те, що для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність вислуги 10 років і більше.

Досліджуючи подібні правовідносини Верховним Судом сформовано правову позицію, відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше» (постанови Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17, від 22.07.2021 у справі № 200/10368/18-а, від 29.04.2022 у справі №580/2497/21).

За фактичними обставинами справи при обрахунку вислуги років для виплати спірної допомоги ОСОБА_1 відповідачем враховано календарну вислугу років - 24 роки.

При цьому, відповідачем, цілком правомірно, не враховано під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги 2 роки строкової військової служби.

Колегія суддів зазначає, що застосований суб`єктом владних повноважень під час розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у повному обсязі відповідає вищенаведених приписам.

За таких підстав суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційний адміністративний суд відхиляє твердження скаржника про те. що одноразову грошову допомогу при звільненні слід розраховувати виходячи із 26 календарних років вислуги років, адже як установлено судом першої інстанції та не спростовано ОСОБА_1 період строкової військової служби, який у даному випадку становить 2 роки, не враховується під час розрахунку спірної допомоги.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі твердження ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 у справі №420/25244/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов