Справа № 699/493/25
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 699/493/25 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Парінов А.Б.

судді: Беспалов О.О.

Грибан І.О.

при секретарі судового засідання Андрейченко К.Е.

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Заболотній В.М.;

від відповідача (апелянт): Пеклова І.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Київській області в особі Департаменту патрульної поліції скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення - задоволено:

- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4365506 від 27.03.2025, відносно ОСОБА_1 , винесену старшим інспектором ВБДР УПП у Київській області Спринчаком О.А., про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн;

- справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП - закрито:

- стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп) грн.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, в межах даної справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП. Крім цього, у оскаржуваній постанові не конкретизовано які саме нормативні акти були порушені позивачем.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, при ухваленні рішення судом неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 28.10.2025 о 11:45, продовживши строк розгляду справи на підставі ч. 2 ст.309 КАС України.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

23 жовтня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеокоференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 - Заболотнього В.ладислава Михайловича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено та ухвалено провести судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення 28 березня 2025 року об 11:45 в приміщенні Шостого апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30, в залі судових засідань № 5 в режимі відеоконференції через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему з використанням засобів особистого зв`язку.

До залу судового засідання з`явилась представник апелянта на наголошувала на наявності підстав для задоволення апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції, зазначала, що оскаржувану постанову винесено відносно ОСОБА_1 як відповідальної особи відповідно до його посадової інструкції.

Представник позивача, присутній в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.03.2025 старшим інспектором ВБДР УПП у Київській області Спринчаком О.А. винесено постанову серії ЕНА № 4365506 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

З постанови вбачається, що 27.03.2025 о 12:01 в с. Іванівка по вул.Центральній, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме шляховим майстром АТ «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця», відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації вибоїн, просідання на залізнодорожному настилі на залізничному переїзді с.Таганча, чим порушив ДСТУ 3587:2022, Інструкцію 0174, п.1.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

У акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 27.03.2025 по вул. Центральна в с. Іванівка Обухівського району, залізничний переїзд 118 км, зазначено, що покриття проїзної частини має просідання дорожнього покриття, просідання дорожнього настилу. Додатками до акта є схема та фото дорожнього покриття.

27.03.2025 старшим інспектором ВБДР УПП у Київській області Спринчаком О.А. винесено припис майстру Корсунської дистанції колії Одеської залізниці Сергію Дубенцю, відповідно до якого з метою забезпечення безпеки дорожнього руху для всіх учасників вимагається ліквідувати аварійну місцевість на залізничному переїзді (а.с.6).

Відповідно до наказу про переведення на іншу роботу від 15.03.2013 ОСОБА_1 займає посаду майстра шляхової дільниці 1 групи з 15.03.2013 до теперішнього часу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Як з`ясовано судом, позивачем оскаржується Постанова серії ЕНА № 4365506 від 27.03.2025 року з підстав притягнення неналежної особи до адміністративної відповідальності, при цьому наявність правопорушення з підстав якого винесено постанову не є предметом оскарження.

Враховуючи зазначене, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів «Інструкція ЦП 01/74» Затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.01.2007 р №54 (далі - «Інструкція ЦП 01/74»). Щорічно на всіх залізницях обов`язково проводяться обстеження переїздів керівниками дистанції колії з участю представників дистанції сигналізації та зв`язку, електропостачання, представників апарату, головного ревізора з безпеки руху поїздів та автотранспорту залізниці, Національної поліції, шляхово-експлуатаційних організацій та начальників станцій, якщо переїзд розташований у межах станції, а також балансоутримувачів автомобільних доріг, що перетинають залізницю, та організаторів перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування відповідних сполучень.

Відповідно до п. 3.1.4. «Інструкції ЦП 01/74» Проїзна частина переїзду складається з настилу та під`їздів. Ширина проїзної частини переїзду повинна відповідати ширині проїзної частини автомобільної дороги, але не менше 6 м.

Відповідно до п. 3.1.1 ДСТУ 3587:2022 Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 5.1. «Інструкції ЦП 01/74» На працівників дистанції колії (або інших власників переїздів) покладаються обов`язки з тримання в справному стані настилів і огороджень (стовпчиків, перил), знаків, під`їздів до переїзду та інших колійних споруд у межах смуги відчуження земель залізниці; виготовлення (за заводськими кресленнями) і заміну загороджувальних брусів автоматичних (напівавтоматичних), електричних шлагбаумів; за виконання робіт з тримання елементів рейкових кіл (з`єднувачів, ізолюючи стиків та інше); за встановлення і заміну світлоповертальних елементів на загороджувальних брусах; за заміну механізованих та запасних шлагбаумів, електроламп у приміщеннях переїзних постів і сигнальних ліхтарях.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України від 30.06.1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.5 ПДР України або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України від 30.06.1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, Документ сформований в системі ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Відповідно до п. 3.6.5 ДСТУ 3587:2022 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану». Не допускається оголення арматури залізничних настилів залізничних переїздів.

З матеріалів справи вбачається, що листом Адміністрації виробничого підрозділу служби колії Корсунська дистанція колії за підписом начальника Корсунської дистанції колії регіональної філії «Одеська залізниця» було надано відповідь на адвокатський запит та повідомлено наступне:

« 1. ОСОБА_1 працює майстром шляховим дільниці І групи околотку №1 станції Таганча виробничого підрозділу служби колії «Корсунська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 15.03.2013 по цей час.

2.Відповідно до п.5.23 посадової інструкції майстра шляхового дільниці 1 групи ОСОБА_1 «забезпечує утримання залізничних переїдів відповідно до Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів». Відповідно до п.5.1. Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів ЦП 0174 «на працівників дистанції колії (або інших власників переїздів покладаються обов`язки з утримання в справному стані настилів огороджень …»».

Крім того, зі змісту долученого до позовної заяви Витягу з посадової інструкції реєстраційний №ПЧ8-ПІ-010/1 за посадою: майстер шляховий 1 групи має право та повноваження, зокрема: 6.1 Вносити на розгляд заступника начальника дистанції, начальника дистанції пропозиції щодо покращення роботи та усунення виявлених недоліків.

При цьому, стороною позивача не надавалися витяги з посадової інструкції щодо обов`язків за відповідною посадою додані до відповіді на адвокатський запит.

Колегія суддів, проаналізувавши норми законодавства та матеріали справи, доходить висновку, що суд першої інстанції неповно проаналізував норми законодавства та зробив передчасний висновок щодо протиправності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності як неналежного суб`єкта адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 140 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що дія (бездіяльність) передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП є правопорушенням із формальним складом, де достатньо лише дії (бездіяльності) Позивача, тобто не вжиття заходів спрямованих на ліквідацію вже утворених недоліків в утриманні та експлуатації ділянки, не відповідності вимогам ДСТУ 3587:2022, незалежно від того чи настали певні наслідки.

Натомість в матеріалах справи відсутні посилання на будь-які докази вчинення позивачем будь-яких дій, зокрема, але не тільки - внесення позивачем на розгляд заступника начальника дистанції, начальника дистанції пропозиції щодо покращення роботи та усунення виявлених недоліків в контексті встановлених правопорушень.

Щодо доводів позивача, суд зазначає, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року по справі № 459/1801/17 (провадження № К/9901/21710/18) в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження № К/9901/17897/18), в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі № 826/11623/16 (провадження № К/9901/50453/18), в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі № 826/15341/15 (провадження № К/9901/19896/18), постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року по справі № 126/1030/17 (провадження № К/9901/15343/18).

На підставі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова містить всі необхідні данні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів вчинення позивачем зазначеного правопорушення, за таких обстави апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосування норм матеріального права.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу(особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 242, 250, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в особі Департаменту патрульної поліції - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Б. Парінов

Судді О. О. Беспалов

І.О. Грибан

(Повний текст судового рішення виготовлено 28 жовтня 2025 року)