Справа № 509/3130/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 509/3130/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В.,

за участю секретаря: Мунтян С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.09.2025 у справі №509/3130/25 за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островського Андрія Костянтиновича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

У С Т А Н О В И В:

12.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову №001270 від 28.05.2025, складену старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островським А.К. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 52 КУпАП у сумі 1700 грн., а провадження по справі закрити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує про закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. Також, ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що матеріалами адміністративного правопорушення не доведено його причетності до виявленого фахівцями контролюючого органу порушення.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.09.2025 у справі №509/3130/25 позов ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що спірну постанову від 28.05.2025 №001270 прийнято після спливу передбаченого ч. 1 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення. Також, районний суд відмітив, що ані постановою від 28.05.2025 № 001270, ані матеріалами адміністративної справи не пояснюється та не доведено, яким чином ОСОБА_1 , як головний спеціаліст Авангардівської селищної ради (по земельних питаннях), вчинив адміністративне правопорушення, що полягало у псуванні сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами. Суб`єктом владних повноважень не доведено, яке відношення має ОСОБА_1 до виявленого посадовими особами Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу джерела забруднення - металевої труби, з горизонтальним та вертикальним отворами, на земельну ділянку за географічними координатами: 46.458250 30.643886.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням районного суду Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що інспектор з охорони навколишнього природного середовища не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1 КУпАП. Натомість, судом першої інстанції такі обставини залишено поза увагою. Також, районним судом не повідомлено відповідача про розгляд справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, судом апеляційної інстанції установлено такі обставини.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 19.05.2025 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островським А.К. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №001270.

У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , який працює на посаді землевпорядника Авангардівської ОТГ Одеської області, смт. Авангард, здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.52 КУпАП, а саме о 10год 00хв. 19.05.2025 допустив псування і забруднення сільськогосподарських та інших земель, зокрема, земельної ділянки на території смт. Авангард, загальною площею 1400кв.м., що є порушенням ст.46 Закону України «Про охорону земель», ст.91 Земельного кодексу України.

За наслідком розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 19.05.2025 №001270 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островським А.К. прийнято постанову від 28.05.2025 №001270, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.52 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700грн.

Не погодившись із означеним індивідуальним актом позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначено Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно із ч.1 ст.52 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Згідно із с.242-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, частиною першою статті 52, статтями 53, 531, 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень санітарних норм), статтями 78-1, 79, 79-2, статтями 80-83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 861, 87, статтею 89 (щодо диких тварин), статтею 90-1 (крім порушень санітарних норм), статтями 91-1 - 91-4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею 167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.

Пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення має право складати громадський інспектор з контролю за використанням та охороною земель (частина друга статті 52, статті 53, 53-1, 53-4, 54).

На час виникнення спірних відносин центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), яка відповідно до покладених на неї завдань, згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію Південно Західного округу (Миколаївська та Одеська області), затвердженим наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 33, організовувала та здійснювала у досліджуваній ситуації державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону земель.

Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення визначено статею 288 КУпАП.

Частиною третьою статті 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 52 КУпАП, державний інспектор відповідного орану діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, тобто Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків апеляційного адміністративного суду про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а.

Як установлено колегією суддів, здійснюючи розгляд даної справи судом першої інстанції Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до участі у справі в якості належного відповідача залучено не було.

Таким чином, Овідіопольським районним судом Одеської області здійснено розгляд справи за участю неналежного відповідача - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островського Андрія Костянтиновича.

До того ж, слід відмітити, що відповідно до ч.ч.3, 4, 7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Обов`язком суду є також встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи спір про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 52 КУпАП, пред`явлений до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островського Андрія Костянтиновича, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну другого відповідача матеріали справи не містять.

Можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Оскільки позивачем адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача, а судом першої інстанції такий позов розглянуто без заміни неналежного відповідача, з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути таке порушення, колегія суддів дійшла висновку про передчасність висновків районного суду щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції, що, у даному випадку, судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.09.2025 у справі №509/3130/25 підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) - задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.09.2025 у справі №509/3130/25 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Островського Андрія Костянтиновича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Н.В. Вербицька