Справа № 607/3130/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/3130/25 пров. № А/857/28524/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Кухтея Р.В.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2025 року (суддя Ромазан В.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 23.06.2025),

в адміністративній справі № 607/3130/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради,

про визнання незаконною і скасування постанови,

встановив:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія РАП № до повідомлення серія ТЕ №00133946.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовну в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2025 у задоволенні адміністративного позову - відмовлено у повному обсязі.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесене із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що відповідачем не підтверджений сам факт того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення. Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП відсутні. Також звертає увагу суду, що на даній ділянці дороги розміщений знак «3.1 Рух заборонено», тобто рух автомобілів заборонено, ділянка дороги, на яку вказує відповідач та суд у своєму рішенні, не є проїжджою частиною, а є прилеглою територією. З наявних фотографій, які долучено до оскаржуваної постанови, чітко видно, що автомобіль позивача був припаркований на достатній відстані від проїзної дороги, а саме від виїзду з вулиці Старий Ринок (прилегла територія) на вулицю Замкову (проїзна дорога). Автомобіль позивача по вул. Старий Ринок був припаркований на прилеглій території, а не на виїзді з прилеглої території, оскільки дана ділянка дороги у місті Тернопіль не призначена для наскрізного проїзду, не є проїзною частиною, на даній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка, що підтверджено схемою руху на даній ділянці, копія якої долучена до матеріалів справи, а також фотографіях, які долучив сам відповідач до матеріалів справи, на яких відсутня будь-яка розмітка у місці залишення автомобіля позивачем. У зв`язку з цими обставинами постанова муніципальної інспекції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

04 червня 2024 року головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням ТЗ УМІ ТМР управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Фляк C.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія РАП № до повідомлення серія ТЕ №00133946, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 680 грн (а.с. 8, 38).

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу - автомобіля марки Renault н.з. НОМЕР_1 , за те, що він 31 травня 2024 року о 10 год. 00 хв. за адресою м.Тернопіль, Старий Ринок, 1 транспортним засобом марки «Renault Megane Scenіc» р.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п.п (и) п.15.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Вказано, що фотозйомка (відеозапис) проводився за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K 80V2.

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано належні та допустимі докази, які вказують на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, спірна постанова відповідає вимогам норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження у цій справі за спірними правовідносинами є протиправність постанови інспектора з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Колегія суддів враховує, що згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями статей 245, 252, 280 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. (и) п. 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

За визначенням пункту 1.10 ПДР, прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

Частинами 3-5 ст.279-1 КУпАП встановлено, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів враховує, що дослідженню у вказаній справі підлягає обставина правомірності прийняття посадовою особою відповідача постанови серії серія РАП № від 04.06.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

У розглядуваній справі суд встановив, що згідно оскаржуваної постанови 31.05.2024 о 10 год. за адресою вул.Перегова,10 водій транспортного засобу марки Renault н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 м. від виїзду із прилеглої території та створив перешкоду дорожньому руху, порушивши вимоги пункту 15.9 (и) ПДР.

Як видно з організації Схеми дорожнього руху, у місці де позивачем здійснено зупинку належним йому автомобілем, а саме м.Тернопіль, Старий ринок,1 у місці, де був розташований автомобіль позивача, є виїзд із прилеглої території (а.с.56).

Встановлено, що інспектором з паркування здійснювались заміри відстані автомобіля позивача до місця виїзду з прилеглої території, цифровим лазерним дальноміром, який пройшов повірку в ДП «Тернопільстандартметрологія», та яка становить 03 метра.

Згідно статті 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, зокрема, ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (пп.«з» п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП).

Виходячи із зазначеного, колегія суддів зазначає, що саме розташування транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду є випадком, що відноситься до такого, що суттєво перешкоджає руху.

Факт зупинки автомобіля позивача ближче 10 метрів від виїзду із прилеглої території будинку створює перешкоду для інших учасників дорожнього руху, оскільки у цьому випадку автомобіль позивача обмежує оглядовість для учасників дорожнього руху, які здійснюють виїзд на проїзджу частину з двору прилеглої території будинку, що у свою чергу може слугувати аварійній ситуації.

Приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів враховує, що на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови відповідач надав суду матеріали фотофіксації автомобіля марки «Renault Megane Scenіc» р.н.з. НОМЕР_1 із різних протилежних ракурсів, з відображенням дати і часу, місця розташування даного транспортного засобу до нерухомих об`єктів та встановлено географічні координати, що відповідає вимогам примітки до ст.14-2 КУпАП (а.с. 39-42).

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивачем здійснено паркування ближче 10 метрів від виїзду із прилеглої території за адресою м.Тернопіль, Старий Ринок, 1, а тому колегія суддів вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

З урахуванням встановленого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем надано належні та допустимі докази, які вказують на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП, відтак, спірна постанова відповідає вимогам норм чинного законодавства. Тому, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову, яке не спростоване доводами апеляційної скарги.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2025 року в адміністративній справі №607/3130/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про визнання незаконною і скасування постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. В. Кухтей
Повний текст постанови суду складено 28.10.2025 року