Справа № 601/981/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 601/981/25 пров. № А/857/34624/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2025, що ухвалила суддя Мочальська В.М. у м. Кременці, у справі № 601/981/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що постановою інспектора Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 21 березня 2025 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф за те, що він керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР.

28 травня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Скасував постанову серії ЕНА № 4322080 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка керує електровелосипедом, не є водієм механічного транспортного засобу в розумінні пункту 2.1(а) Правил дорожнього руху та не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, відсутні правові підстави для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною нормою.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що 21 березня 2025 року близько 15 години 44 хвилини позивач керував транспортним засобом «FADA» без номерного знаку, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Факт здійсненого ОСОБА_1 правопорушення підтверджується відео з реєстратора авто працівників поліції та бодікамери.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з таких міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що згідно з постановою серії ЕНА № 4322080 від 21 березня 2025 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

Із змісту постанови встановлено, що 21 березня 2025 року о 15:44 год. позивач керував транспортним засобом марки «FADA» без номерного знаку та без посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, чим порушив вимоги пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху України.

Разом із постановою долучено відеозапис.

З відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції встановлено, що факт керування позивачем зазначеним транспортним засобом без відповідних документів підтверджується.

Однак, відповідно до технічного паспорта пристрою «FADA», наданого позивачем, потужність електродвигуна становить 600 Вт.

Згідно з визначеннями, закріпленими у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306, транспортні засоби з потужністю двигуна до 1000 Вт не належать до категорії механічних транспортних засобів, а отже, не підпадають під вимоги щодо наявності посвідчення водія категорії А1.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Апеляційний суд встановив, що 21 березня 2025 року о 15:44 у селі Старий Тараж, по вулиці Шкільна, 20, водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії А1, а також керував транспортним засобом без одягнутого мотошолома, чим порушив пункт 2.1.а Правил дорожнього руху України керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Дії водія кваліфіковано за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказане правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, поліцейським було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Згідно з підпунктом (а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП наступає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до визначень, наведених у пункті 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічним транспортним засобом визнається транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, зокрема трактори, самохідні машини, механізми, тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Мопед, згідно з цими ж Правилами, це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до пункту 2.13 Правил № 1306, транспортні засоби класифікуються за категоріями, зокрема: Категорія А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби з двигуном до 50 куб. см або електродвигуном потужністю до 4 кВт; Категорія А мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби з двигуном понад 50 куб. см або електродвигуном потужністю понад 4 кВт. Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, передбачено, що керування транспортними засобами дозволяється за наявності посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» у Правилах № 1306 розмежовані.

Основна відмінність полягає у наявності двигуна внутрішнього згоряння або електродвигуна певної потужності.

Зокрема, транспортний засіб з електродвигуном визнається механічним лише за умови, що потужність двигуна перевищує 3 кВт. У протилежному випадку такий засіб не є механічним, хоча й залишається транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №278/3362/15-к.

Апеляційний суд встановив, електровелосипед марки «FADA» з електродвигуном потужністю 0,6 кВт не є механічним транспортним засобом у розумінні Правил № 1306. Відповідно, особа, яка керує таким електровелосипедом, не є водієм механічного транспортного засобу, а тому на таку особу не поширюється дія пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху щодо обов`язку мати посвідчення водія відповідної категорії.

У зв`язку з цим, така особа не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, оскільки відповідальність за цією нормою настає, виключно, для водіїв механічних транспортних засобів.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною, а рішення суду першої інстанції про її скасування та закриття провадження у справі є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року у справі № 601/981/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель