Справа № 300/3663/25
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3663/25 пров. № А/857/27576/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали про забезпеченні позову (постановлену головуючим-суддею Могилою А.Б. в порядку письмового провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Тобакко до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю Глобал Тобакко (далі - ТзОВ Глобал Тобакко, Товариство, позивач) звернулося в суд із заявою про забезпечення позову, поданою до пред`явлення позовної заяви, визначивши відповідача ГУ ДПС у Закарпатській області, в якій просило зупинити дію рішення №205 від 23.05.2025 (вих. №2302/АП/07-16-09-04-10 від 23.05.2025) про виключення відомостей з Єдиного реєстру місць зберігання зареєстрованих ТзОВ Глобал Тобакко за адресою : вул. Івана Франка, буд. 134, м. Мукачево, Закарпатська область, індивідуальний номер місця зберігання №5.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 заяву Товариства про забезпечення позову до подання позовної заяви було задоволено. Зупинено дію рішення ГУ ДПС у Закарпатській області про виключення відомостей з Єдиного реєстру місць зберігання ТзОВ Глобал Тобакко №205 від 23.05.2025 за адресою : вул.Івана Франка, буд.134, м. Мукачево, Закарпатська обл., індивідуальний номер місця зберігання №5, до набрання законної сили судовим рішенням у справі про оскарження рішення №205 від 23.05.2025.

13.06.2025 ГУ ДПС у Закарпатській області було подано заяву про роз`яснення ухвали про забезпечення позову від 27.05.2025.

В обґрунтування доводів заяви зазначає, що адміністратором та держателем Єдиного реєстру місць зберігання є центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику. На підставі Рішення про виключення відомостей з Єдиного реєстру місць зберігання №205 від 23.05.2025, прийнятого ГУ ДПС у Закарпатській області, та відповідно до статті 39 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального №3817-IX від 18.06.2024, ДПС України виключено з Єдиного реєстру місць зберігання інформацію щодо місця зберігання за індивідуальним номером 5. Головне управління ДПС у Закарпатській області позбавлено можливості виконати ухвалу суду від 27.05.2025, якою зупинено дію рішення №205 від 23.05.2025. З урахуванням цього виникла необхідність роз`яснення ухвали в частині виконання такої.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у задоволенні заяви ГУ ДПС у Закарпатській області про роз`яснення ухвали про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ГУ ДПС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про роз`яснення ухвали суду про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає ті ж самі доводи, які були подані в обґрунтування доводів заяви про роз`яснення ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 про забезпечення позову.

Товариство не скористалося правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно ч.3 ст.254 КАС України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З матеріалів справи видно, що заяву про забезпечення позову суд першої інстанції розглянув без повідомлення учасників справи, а заяву про роз`яснення судового рішення в порядку письмового провадження, відповідно до ч.3 ст.254 КАС України.

Відтак, з урахуванням вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 27.05.2025 є зрозумілою та фактично передбачає, що до набрання законної сили рішенням у справі №300/3663/25 контролюючий орган не може вживати жодних дій визначених у рішенні ГУ ДПС у Закарпатській області №205 від 23.05.2025.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.254 КАС Україн, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим вказана правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому розясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п.19 постанови №7 від 20.05.2013 Про судове рішення в адміністративній справі судам роз`яснив, що за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

В свою чергу, рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

При цьому, колегія суддів враховує, що визначений ст.254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, чи не знає способу або порядку його виконання.

Висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення. Тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у рішенні відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такого рішення.

Із поданої заяви про роз`яснення судового рішення слідує, що виконання ухвали на даний час є незрозумілим відповідачу, оскільки як зазначає скаржник, саме ДПС України виключило з Єдиного реєстру місць зберігання інформацію щодо місця зберігання за індивідуальним номером 5, а у ГУ ДПС у Закарпатській області обмежений доступ до розділу Єдиного реєстру місць зберігання в ІКС ДПС Ліцензії на алкоголь, спирт, тютюн, пальне.

З приводу вказаного, суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідач фактично просить суд роз`яснити не зміст ухвали про забезпечення позову, а порядок та спосіб виконання вказаного судового рішення, що виходить за межі повноважень суду під час вирішення питання щодо роз`яснення судового рішення у розумінні статті 254 КАС України.

Процесуальним законом передбачено механізм надання роз`яснення саме змісту судового рішення, а не порядку його виконання.

При цьому, представником ГУ ДПС у Закарпатській області не наведено жодних доводів, які б свідчили про неясність, невизначеність самої ухвали суду від 27.05.2025.

Крім того, заявник не зазначає жодних обставин та обґрунтованих доводів щодо незрозумілості саме змісту рішення суду, а саме : які висновки чи мотиви судового рішення є незрозумілими, з яких суд виходив при прийнятті рішення та застосування положень законодавства, яким суд керувався.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали про забезпечення позову від 27.05.2025 правильно застосував положення ч.1 ст.254 КАС України, а доводи апеляційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 254, 308, 311, ч.1 ст.312, ст.ст.315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали про забезпеченні позову по справі №300/3663/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук