Справа № 620/8765/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 620/8765/24

адміністративне провадження № К/990/42738/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (суддя Клопот С.Л.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року (колегія у складів суддів Мельничука В.П., Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.)

у справі № 620/8765/24

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1

до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська окружна прокуратура, Департамент культури та туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівська міська рада

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України (далі - відповідач), в якому просили визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства культури України від 26.04.2013 № 364 «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» додаток № 7 до наказу Міністерства культури України від 26.04.2013 № 364 номер пункту по порядку 2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний номер 7727/5007-ЧР за категорією місцевого значення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 позов задоволений частково, а саме: визнав протиправним та скасував наказ Міністерства культури України № 364 від 26.04.2013 «Про затвердження науково - проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» додаток №7 п/п №2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний №7727/5007-Чр за категорією місцевого значення в частині земельних ділянок з кадастровий номер :02:009:0044 площею 0,0276 га, :02:009:0045 площею 0,1282 га, :02:009:0043 площею 0,1134 га, :02:009:0042 площею 0,0405 га, :02:009:5016 площею 0,1539 га, :02:009:5007 площею 0,1810 га, :02:009:5008 площею 0,1732 га; визнав протиправним та скасував наказ Міністерства культури України № 364 від 26.04.2013 року Про затвердження науково - проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України додаток №7 п/п №2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний №7727/5007-Чр за категорією місцевого значення в частині земельних ділянок кадастровий номер :02:009:0041 площею 0,0755 га, :02:009:0040 площею 0,0756 га; відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Надалі Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 16.09.2025, задовольнивши апеляційні скарги відповідача та третьої особи, скасував рішення суду першої інстанції від 16.04.2025 в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Міністерства культури України від 26.04.2013 № 364 «Про затвердження науково - проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» додаток № 7 п/п № 2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний № 7727/5007-Чр за категорією місцевого значення в частині земельних ділянок з кадастровий номер :02:009:0044 площею 0,0276 га, :02:009:0045 площею 0,1282 га, :02:009:0043 площею 0,1134 га, :02:009:0042 площею 0,0405 га, :02:009:5016 площею 0,1539 га, :02:009:5007 площею 0,1810 га, :02:009:5008 площею 0,1732 га та щодо визнання протиправним та скасування наказу Міністерства культури України від 26.04.2013 № 364 «Про затвердження науково - проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» додаток № 7 п/п № 2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний № 7727/5007-Чр за категорією місцевого значення в частині земельних ділянок кадастровий номер :02:009:0041 площею 0,0755 га, :02:009:0040 площею 0,0756 га. В цій частині ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні таких позовних вимог відмовив. В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 залишив без змін.

20.10.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі також - скаржник), в якій позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 в частині відмови у задоволенні позову, а натомість прийняти нове рішення про задоволення всіх позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження позивач визначає п. 3 ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами норм п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) можуть бути оскарженні в касаційному порядку виключно у наступних випадках:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Водночас ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Отже, зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 зазначеного Кодексу як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас ч. 3 ст. 334 КАС України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Зокрема, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Перевіркою поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник не навів обов`язкових умов у їх сукупності, передбачених для оскарження судового рішення в касаційному порядку за п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Так, позивач не вказав на конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, та не зазначив, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі. Натомість зміст касаційної скарги зводиться до опису фактичних обставин справи, цитування норм законодавства у поєднанні з незгодою скаржника із наданою судами першої та апеляційної інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що не узгоджується із приписами п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України та виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

У взаємозв`язку з цим слід зазначати, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).

У той же час відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 620/8765/24.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук