Справа № 520/28456/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 жовтня 2025 року Справа № 520/28456/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши матеріали позовної заяви Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Кравцова Віктора Ігоровича в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Кравцов Віктор Ігорович звернувся до Харківського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації з адміністративним позовом, в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) укласти з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 охоронний договір на частину пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення - «Палац Праці», охоронний № 7113-Ха та занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 04.06.2020 № 1883 (прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.05.1980 № 334 за адресою «пл. Радянської України, 1» під охоронним № 271)», а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 2, № 3, № І, № ХVII загальною площею 60,0 кв.м., в літ. «А-6-8», за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 7 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У даному випадку позовну заяву подано Прокурором в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації.

Стаття 131-1 Конституції України визначає, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 роз`яснив, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

В абзаці 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII) передбачено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у некримінальних провадженнях:

- у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

«Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 826/2793/18 та від 06 лютого 2019 року в справі № 810/3046/17 сформульовано визнання «інтересу держави» («публічного інтересу») як важливої для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року в справі № 815/724/15, від 28 січня 2021 року в справі № 380/3398/20, від 05 жовтня 2021 року в справі № 380/2266/21, від 02 грудня 2021 року в справі № 320/10736/20 та від 23 грудня 2021 року в справі № 0440/6596/18.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який закріплений у статті 129 Конституції України.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року в справі № 806/602/18, від 13 березня 2019 року в справі № 815/1139/18, від 15 жовтня 2019 року в справі № 810/3894/17, від 17 жовтня 2019 року в справі № 569/4123/16-а, від 05 листопада 2019 року в справі № 804/4585/18, від 03 грудня 2019 року в справі № 810/3164/18 та від 01 червня 2022 року в справі № 260/1815/21.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 37- 39, 45 постанови від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 сформулювала загальні умови для звернення прокурора замість органу державної влади (орган місцевого самоврядування), який не здійснює свої відповідні повноваження для захисту інтересів держави:

- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;

- бездіяльність означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У позовній заяві позивач вказує, що згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власницею нежитлових приміщень 1-го поверху № 2, № 3, № І, № ХVII загальною площею 60,0 кв.м., в літ. «А-6-8», за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) в літ. «А-6-8» у частці з 16.01.2019; ОСОБА_2 є власницею вказаних приміщень у частці з 14.08.2018.

Згідно з листом Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (далі - Департамент) з моменту набуття права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вжито заходів щодо укладення охоронного договору на нежитлові приміщення нежитлові приміщення 1-го поверху № 2, № 3, № І, № ХVII загальною площею 60,0 кв.м., в літ. «А-6-8», за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) в літ. «А-6-8» що є частиною пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення - «Палац Праці».

Водночас, Прокурором не вказано у позові причин незвернення Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації з позовом про примусове укладення охоронного договору.

Також позов не містить доказів вжиття Прокурором позасудових заходів для спонукання Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації ініціювати позов до власників пам`ятки місцевого значення, а також відмови Департаментом вжити заходів з подачі позову та/або ненадання на такі заходи у встановлений Законом строк письмової відповіді.

Враховуючи вищенаведене, а також висновки Верховного Суду у постанові від 24.01.2025 по справі № 560/5184/24 щодо наявності підстав для звернення прокурора з цим позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, суд вважає за необхідне, запропонувати Прокурору надати до суду належні та допустимі, достатні та достовірні у розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАС України докази відсутності у Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації можливості щодо звернення до суду з вимогами щодо укладення договору із відповідачами на об`єкт культурної спадщини самостійно, зокрема, надати докази невиконання цим органом покладених на нього повноважень, зазначити чим обумовлене не звернення Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації з позовом про примусове укладення охоронного договору.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- доказів відсутності у Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації можливості щодо звернення до суду з вимогами щодо укладення договору із відповідачами на об`єкт культурної спадщини самостійно, зокрема доказів неможливості виконання цим органом покладених на нього повноважень, із зазначенням об`єктивних та непереборних причин неможливості звернення Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації з позовом про примусове укладення охоронного договору;

- доказів вжиття прокуратурою позасудових заходів для спонукання Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації ініціювати позов до власників пам`ятки місцевого значення, а також відмови Департаментом вжити заходи з подачі позову та/або не надання прокуратурі у встановлений Законом строк письмової відповіді.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу. Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Марина Лук`яненко