Справа № 280/7467/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7467/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач), суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року (суддя Когишева О.В.) в адміністративній справі №280/7467/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ АМТ до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ АМТ звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000072/2 від 06.03.2024.

Підставами позову визначено те, що надані для митного оформлення документи були достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року позов задоволено.

Рішення суду фактично мотивовано тим, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000072/2 від 06.03.2024 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих позивачем разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів. Так, з метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні, проте декларантом не надіслано усіх додаткових документів. Вказані обставини, на думку відповідача, підтверджують правомірність дій митного органу щодо витребування додаткових документів, які під час митного оформлення не були надані, та обґрунтованість сумнівів останнього щодо правильності заявленої позивачем митної вартості, та, як наслідок, прийняття відповідачем спірного рішення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що 23.10.2019 року ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ АМТ (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією EVERLASTING MACHINE &TOOL Co.,Ltd (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № EVG-1-2020 на поставку в Україну товарів васортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому компанією-продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій: № 3 від 13.06.2024, №4 від 11.07.2023, рахунку-фактури № HCM20230810M-6 від 13.11.2023, коносаменту BW23120056 від 10.12.2023 було здійснено поставку ТОВ ТД АМТ товарів (бетонозмішувачів з електричним приводом), загальною вартістю 22950,00 дол. США.

Зазначена товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.

04.03.2024 року декларантом до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку митну декларацію в режимі ІМ40АА № 24UA85U1, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: Машинивиробництва торговельної марки "Кентавр "для приготування бетонних сумішей або будівельних розчинів, перемішування будівельних матеріалів: бетонозмішувачі з електричним приводом, з місткістю барабану 180л, що являють собою змішувальний барабан з розташованими всередині неактивними лопатями, встановлений на опорній рамі зі змінним кутом нахилу, який приводиться в дію (обертання) за допомогою електродвигуна (з редуктором або без нього), у розібраному стані для транспортування, мод. "Кентавр БМ-180Е" -255шт. Галузь застосування - приватне господарство..

Митну вартість товару позивачем визначено виходячи з ціни контракту згідно вимог п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України за основним методом, зазначеним у ст.58 Митного кодексу України на підставі наданих документів.

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, до митного оформлення були подані наступні документи:

пакувальний лист № б/н від 13.11.2023;

рахунок-фактура (інвойс) № HCM20230810M-6від 13.11.2023;

коносамент № ВW23120056 від 10.12.2023;

автотранспортна накладна № 4200 від 27.02.2024;

декларація про походження товару № НСМ20230810М-6 від 13.11.2023;

банківський платіжний документ, що стосується товару№ 138від 08.08.2023;

банківський платіжний документ, що стосується товару№ 154 від 04.09.2023;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №L70517/3 від 19.02.2023;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати № б/н від 01.03.2024;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 3 від 13.06.2023;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 4 від 11.07.2023;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № EVG-1-2020 від 23.10.2019;

договір (контракт) про перевезення № 2110/912/2019 від 21.10.2019.

Так, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності, а саме:

1. До митного оформлення надано рахунок на перевезення від 19.02.2023 № L70517/3, договір на перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) від 21.10.2019 №2110/912/2019, коносамент від 10.12.2023 № BW23120056 де перевізником зазначено Global Conteiner Lines Latvija SIA, в накладних CMR № 4200 від 27.02.2024 зазначено, що перевізником вантажу є PE KOMUNITSKYI ANDRII. Інформація, яка б підтверджувала причетність PE KOMUNITSKYI ANDRII до перевезення вантажу автомобільним транспортом окрім накладних CMR відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між Global Conteiner Lines Latvija SIA та PE KOMUNITSKYI ANDRII? що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості.

2. Згідно з п. 4.2 договору на перевезення від 21.10.2019 № 2110/912/2019 мають бути надані акти виконаних робіт та заявки, які до митного оформлення не подані. Даний факт вказує про неможливість перевірки всіх числових значень складових частин митної вартості, таких як транспортні витрати.

3. Прайс-лист від 03.05.2023 № б/н не може бути взятий до уваги як джерело інформації щодо продажу товарів, оскільки ціни на продукцію, що стосуються лише даної поставки та містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність.

Враховуючи викладене, згідно вимог ч.2 ст.53 МК України позивачу повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару.

Листом вих. №001-05/03 від 05.03.2024 позивачем повідомлено митницю про те, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами. Крім того, було надано: виписку з банківського рахунку № б/н від 09.08.2023; Виписку з банківського рахунку № б/н від 03.09.2023; Виписку з банківського рахунку № б/н від 01.10.2023; Виписку з банківського рахунку № б/н від 02.01.2024; Платіжну інструкцію № 183 від 08.12.2023; Заявка № 1/60-3 від 24.07.2023; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 03.05.2023; Додаткову угода № 3/3 від 04.03.2024; Комерційну пропозицію № б/н від 10.05.20234; Платіжну інструкцію № 125від 18.07.2023.

06.03.2024 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA403070/2024/000072/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У рішенні зазначено, що за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості товару згідно з ЕМД від 22.01.2024 № UA100160/2024/531529 на рівні 3,32 дол США/кг (Умови поставки - FOB, Товар - Машини для змішування або перемішування, бетономішалки нові: Торговельна марка: DOZER , Країна виробництва: CN, Виробник: ZHISHAN MACHINERY (HUAIAN) CO..LTD). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось..

Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № 24UA84U0 від 06.03.2024.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Надаючи оцінку доводам митниці, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, слід зазначити, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом із цим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, у зв`язку з чим прийняв спірне рішення про коригування його митної вартості, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару із застосуванням резервного методу.

Так стосовно тверджень митниці про ненадання товариством інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем для підтвердження митної вартості товару, разом з ЕМД були надані наступні платіжні та бухгалтерські документи: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № EVG-1-2020 від 23.10.2019; додатки (специфікації) до нього: № 3 від 13.06.2023, № 4 від 11.07.2023; банківські платіжні інструкції: №154 від 04.09.2023, № 138 від 08.08.2023 щодо здійснення попередньої оплати вартості товару; рахунок-фактуру №НСМ20230810М-6 від 13.11.2023, пакувальний лист до нього від 13.11.2023.

Крім того, листом № 001-005/03 від 05.03.2024 додатково були надані: прайс-лист виробника від 03.05.2023, комерційну пропозиція виробника від 10.05.2023, платіжні інструкції: №125 від 18.07.2023, №138 від 08.08.2023, №154 від 04.09.2023, №183 від 08.12.2023 щодо здійснення часткової оплати вартості товару, завірені банком, виписки з банківського рахунку декларанта за липень, серпень, вересень, грудень 2023року, заяву №1/60-3 на перевезення вантажу від 24.07.2023, додаткову угоду №3/3 від 04.03.2024 щодо зміни умов оплати вартості товару.

З наданих документів вбачається, що загальна вартість товару відповідно до Специфікації № 3 складає 97881,00 дол. США. Умовами Специфікації визначені наступні умови оплати вартості товару: попередня оплата в розмірі 20000,00 доларів США. Оплата в розмірі 77881,00 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару. Додатковою угодою № 3/3 від 04.03.2024 строк оплати за Специфікацією № 3 було змінено, та визначено як: попередня оплата в розмірі 20000,00 доларів США. Оплата в розмірі 77881,00 доларів США здійснюється до 31.08.2024. Платіжними інструкціями № 125 від 18.07.2023, № 183 від 08.12.2023 частково сплачено вартість товару на загальну суму 77253,00 дол. США. Строк оплати залишку вартості товару в сумі 20628,00 дол. США до теперішнього часу не сплинув, тому оплата не здійснювалась, банківські платіжні документи на її підтвердження були відсутні у позивача, тому він не міг надати їх митному органу.

Загальна вартість товару відповідно Специфікації № 4 складає 653685,00 дол. США. Умовами Специфікації визначені наступні умови оплати вартості товару: попередня оплата в розмірі 157373,83 доларів США. Оплата в розмірі 496311,17 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару. Додатковою угодою № 1/1 умови оплати за Специфікацією № 4 були змінені, та визначені як: попередня оплата в розмірі 181910,83 доларів США. Оплата в розмірі 471774,17 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару. Додатковою угодою № 4/4 від 22.03.2024 знову були змінені умови оплати, як: попередня оплата в розмірі 355015,56 доларів США. Оплата в розмірі 298669,44 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару. Додатковою угодою № 4/4-2 від 06.04.2024 умови оплати в черговий раз були змінені та визначені, як: попередня оплата в розмірі 355015,56 доларів США. Оплата в розмірі 298669,44 доларів США здійснюється протягом 270 днів від дати фактичного отримання товару. Платіжними інструкціями № 138 від 08.08.2023, № 154 від 04.09.2023, № 214 від 11.03.2024, № 233 від 07.05.2024 підтверджено здійснення попередньої оплати вартості товару в сумі 355015,83 доларів США.

Товар за Специфікацією було отримано товариством 06.01.2024 (відповідно до штампу Під митним контролем Тернопільської митниці на товаросупровідних документах), тобто встановлений умовами специфікації строк оплати залишку вартості товару в сумі 298669,44 доларів США доларів США спливав 06.04.2024 та на момент декларування спірної товарної партії - 04.03.2024 та винесення спірного Рішення - 06.03.2024 не сплинув, тому вона здійснена не була і митниці товариством не могли бути надані банківські платіжні документи на її підтвердження. Також митниці не могли бути надані платіжні інструкції №№ 214 та 233, оскільки, як вбачається, оплата відповідно до них була також здійснена поза межами митного оформлення спірної товарної партії.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 53 МКУ, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару для підтвердження заявленої митної вартості подаються митниці виключно у разі оплати рахунку, а інші інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару надаються виключно за наявності у декларанта.

Таким чином, позивачем виконані вимоги означеної правової норми та надані митниці усі платіжні банківські та інші бухгалтерські документи, наявні у нього, якими була здійснена оплата вартості товару на момент декларування спірних товарних партій, числові показники вартості товару у них не містять розбіжностей, кореспондуються між собою та ідентифікуються з задекларованими товарами, використовуючи відомості яких митниця мала можливість перевірити числові показники вартості товару та факт здійснення часткової оплати за товар, тому її вимога є безпідставною.

Крім того, вимога митниці про надання позивачем таких додаткових документів, як копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, є протиправною, оскільки відповідно до частини 3 ст. 53 МКУ, вони передбачені як додаткові документи, що надаються (за їх наявності) на запит митниці, виключно у випадку, якщо надані документи, передбачені частиною 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення, каталогів виробника товару, суд зазначає, що зовнішньоекономічним Контрактом (п.3.4, 3.5) сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином підприємство, в рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом.

Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.

Щодо зауваження митниці про ненадання висновку щодо вартісних характеристик підготовленого спеціалізованою експертною організацією, суд зазначає, що воно є безпідставним з огляду на те, що вартість та якість товару підтверджуються повною мірою документами первинного бухгалтерського обліку, наданими товариством митниці в процесі декларування товару в спірному випадку декларування, зазначеними вище: специфікаціями, додатковими угодами, рахунком на оплату, банківськими платіжними документами та додатковими документами: прайс- листом, комерційною пропозицією, які не містять розбіжностей та кореспондуються між собою. Таким чином надання висновку вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованою експертною організацією є недоцільним, тому такі висновки відсутні у товариства та митниці не могли бути надані митниці.

Суд зазначає, що митний орган може витребувати додаткові документи виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Оскільки надані позивачем документи на підтвердження заявленої митної вартості спірної товарної партії вищезазначені не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мають ознак підробки, містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, митницею ж наявність сумнівів у правильності заявленої декларантом митної вартості не обґрунтована, більш того, митницею взагалі не зазначено в процесі консультацій щодо митного оформлення жодної розбіжності у поданих товариством документах, що свідчить про відсутність таких розбіжностей, а зазначені митницею документи відсутні у товариства, то вимога митниці про надання зазначених додаткових документів є протиправною.

Стосовно доводів скаржника, що до митного оформлення надано рахунок на перевезення від 19.02.2023 № L70517/3, договір на перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) від 21.10.2019 №2110/912/2019, коносамент від 10.12.2023 № BW23120056 де перевізником зазначено Global Conteiner Lines Latvija SIA, в накладних CMR №4200 від 27.02.2024 зазначено, що перевізником вантажу є PE KOMUNITSKYI ANDRII. Інформація, яка б підтверджувала причетність PE KOMUNITSKYI ANDRII до перевезення вантажу автомобільним транспортом окрім накладних CMR відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між Global Conteiner Lines Latvija SIA та PE KOMUNITSKYI ANDRII що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості, слід зазначити наступне.

Зазначені твердження митниці є безпідставними з огляду на те, що згідно ст. 1, ч.1 ст. 14 Конвенції ООН Про морське перевезення вантажів 1978 року від 31.03.1978, перевізник означає будь-яку особу, якою або від імені якої з вантажовідправником укладено договір морського перевезення вантажу. Коли перевізник або фактичний перевізник приймає вантаж у своє відання, перевізник на вимогу вантажовідправника зобов`язаний видати вантажовідправнику коносамент.

Згідно зі ст. 1 Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент від 25.08.1924 р., Перевізник включає власника судна або фрахтувальника, що є стороною в договорі перевезення з відправником.

Відповідно до ст. 133 Кодексу торговельного мореплавства України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Кодексу торговельного мореплавства України, до мультимодальних перевезень і перевезень у прямому водному сполученні, що здійснюються за участю морських суден, правила цього Кодексу застосовуються в зазначених у ньому випадках, а також в частині, не передбаченій спеціальним законодавством, що регулює такі перевезення.

В даному випадку міжнародне перевезення задекларованого товару здійснювалось відповідно до укладеного договору міжнародного морського перевезення (фрахту) №2110/912/2019 між позивачем, як Замовником та компанією Global Container Lines Latvija SIA, як Перевізником.

Як вбачається з відомостей заявки на перевезення № 1/60-3 від 24.07.2023; рахунку на оплату: №L70517/3 від 19.02.2023; довідки про транспортні витрати від 01.03.2024 перевезення спірної товарної партії в даному випадку має ознаки мультимодального перевезення, тобто перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про мультимодальні перевезення, за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Отже договірні відносини щодо перевезення спірної товарної партії у Позивача наявні виключно з компанією-перевізником Global Container Lines Latvija SIA, якою товариству було виставлено єдиний рахунок на оплату усіх послуг.

З наведеного вбачається, що жодних договірних відносин у позивача з компанією PE KOMUNITSKYI ANDRII не існує, а компанією-перевізником Global Container Lines Latvija SIA здійснювалось мультимодальне перевезення задекларованого товару та виставлений товариству єдиний рахунок на оплату послуг з перевезення, до якого включені усі витрати, пов`язані з перевезенням спірної товарної партії, який надано товариством до митного оформлення.

Вказана вище компанія ймовірно залучалась до здійснення залізничного перевезення спірної товарної партії основним Перевізником - компанією Global Container Lines Latvija SIA в порядку ст. 10 ЗУ Про мультимодальні перевезення, однак жодного відношення до позивача вона не має, тому документи, що підтверджують комерційні відносини із даним перевізником у позивача відсутні та не могли бути надані митниці.

Стосовно доводів, що згідно з п. 4.2 договору на перевезення від 21.10.2019 № 2110/912/2019 мають бути надані акти виконаних робіт та заявки, які до митного оформлення не подані. Даний факт вказує про неможливість перевірки всіх числових значень складових частин митної вартості, таких як транспортні витрати, то зазначені твердження митниці є необґрунтованими, оскільки в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованого товару, товариство надало митниці заяву на перевезення № 1/60-3 від 24.07.2023, що підтверджується відомостями його графи Додатки, графи 44 ЕМД 24UA84U0 від 06.03.2023.

У спірних правовідносинах митницею не висувалась вимога про надання актів виконаних робіт з перевезення вантажу в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованого товару, а зазначено про це виключно у графі 33 спірного Рішення, що підтверджується змістом наведеного вище електронного повідомлення від митниці декларанту від 04.03.2024. Саме відсутність такої вимоги під час консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії призвела до того, що позивач був позбавлений можливості належним чином відреагувати на таку вимогу та надати митниці копію зазначеного акту виконаних робіт.

У той же час, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів. До такого правового висновку дійшов Верховний суд, виклавши його у постанові від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18.

Таким чином, оскільки МКУ не визначено які конкретно докази подаються митниці на підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості, то декларантом товариства були подані перелічені вище докази, якими повною мірою підтверджено числові показники вартості перевезення спірної товарної партії до митного кордону з Україною. Ненадання акту виконаних робіт жодним чином не впливало на можливість здійснення митницею перевірки цих числових показників. Вартість транспортних витрат на момент митного оформлення спірної товарної партії підтверджувалась іншими наданими товариством документами: заявкою на перевезення вантажу, рахунком на оплату, довідкою про вартість транспортних витрат, зазначеними вище, з яких вбачається, що в даному випадку здійснювалось мультимодальне перевезення вантажу. При цьому вартість транспортування вантажу в контейнері TRHU5024200 за маршрутом Кіндао, Китай - Бремергафен, Німеччина складає 1300,00 доларів США, без ПДВ, вартість доставки за маршрутом Бремергафен, Німеччина - Захонь - Чоп складає 1400 доларів США, за маршрутом Захонь - Чоп - Тернопіль, Україна складає 850.00 доларів США, без ПДВ. Вантаж додатково не страхувався. Перевантаження контейнерів враховано.

З наведеного вбачається, що факти прийняття товару до перевезення, його перевезення та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості у зазначених документах повною мірою підтверджуються, кореспондуються між собою, ідентифікуються з задекларованими товарами, тобто митниця мала можливість їх перевірити.

Оплата товариством рахунку була здійснена відповідно до платіжної інструкції №35 від 02.04.2024, тобто поза межами процесу митного оформлення спірної товарної партії, тому платіжна інструкція щодо здійснення оплати не могла бути надана митниці декларантом товариства. Копія платіжної інструкції надається суду разом з цією позовною заявою.

Твердження відповідача проте, що прайс-лист від 03.05.2023 № б/н не може бути взятий до уваги як джерело інформації щодо продажу товарів, оскільки ціни на продукцію, що стосуються лише даної поставки та містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність, є хибними з огляду на наступне.

Так прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист не може вважатися первинним документом і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27 червня 2019 року у справі № 0840/3083/18, від 13 вересня 2019 року у справі № 820/859/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 520/10709/18.

З огляду на викладене вище позивачем в процесі здійснення митного оформлення було надано усі необхідні первинні документи, зміст яких містить усі відомості про об`єкт (товар) митного оформлення та його ціну згідно контракту (договору), що дає підставу застосовувати основний метод визначення митної вартості згідно статті 57 Митного кодексу України, а саме - за ціною договору.

Слід також врахувати, що приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості (за резервним методом).

Статтею 57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами третьою п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами статті 64 МК України, яка регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схожими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 МК України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова