Справа № 753/15840/25
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Парінов А.Б.

судді: Беспалов О.О.

Грибан І.О.

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Лебедко В.О.;

від відповідача (апелянт): не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Деменюка Сергія Віталійовича про скасування постанови серії ЕНА №5319589 від 26.07.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

29 липня 2025 року позивачем подано до суду клопотання про заміну неналежного відповідача - Деменюка Сергія Віталійовича на належного - Одеське районне управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва 08 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається зі змісту ухвали, підставою для залишення позову без руху стало не визначення позивачем в якості відповідача відповідного органу Національної поліції, а саме: Департамент патрульної поліції.

У зазначений судом строк від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в результаті чого ухвалою Дарницького районного суду м.Києва 12 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та надано відповідачу 10 денний строк на подачу відзиву.

Крім того, роз`яснено учасникам справи, що особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 08 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено:

- постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5319589 від 26.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення - закрито;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій наголошує, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Департамент патрульної поліції є неналежним відповідачем у справі №753/15840/25.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 28.10.2025 об 11:50.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній просить апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року без змін. Зазначає, що заміна первісного відповідача на Департамент патрульної поліції відбулася за ініціативою самого суду першої інстанції, що було викладено в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2025, у зв`язку з чим позивач діяв добросовісно та погодився на пропозицію суду, виконавши процесуальні вимоги, викладені в ухвалі.

В зал судового засідання з`явився позивач та просив апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року без змін.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що не заважає розгляду справи за наявною явкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті встановив, що 26.07.2025 сержантом Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Деменюком С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5319589 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 26.07.2025 о 12 год. 48 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Jaguar F-Pace», реєстраційний номер НОМЕР_1 в напрямку м. Одеса в с. Маяки по вул. Богачова здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вважає постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а саме п.8.7.3.е ПДР, відтак суд зробив висновок про те, що постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП була винесена без достатніх правових підстав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на неврахування судом першої інстанції наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, зокрема: ч.2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, належить до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції, мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КпАП України покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови та було встановлено судом першої інстанції, постанова серії ЕНА №5319589 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП була винесена сержантом поліції Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Деменюком С.В.

Однак судом визначено відповідачем по справі - Департамент патрульної поліції, що не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 положення про Департамент патрульної поліції, затверджене наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, Департамент патрульної поліції, є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозиції Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 4 Розділу І положення про ДПП встановлено, що Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених) підрозділів, інших підрозділів патрульної поліції у тому числі поліції особливого призначення.

Колегія суддів наголошує, що посадова особа, яка винесла постанову - сержант Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області. Департамент патрульної поліції є окремою від ГУ НП в Одеській області юридичною особою публічного права, а ГУ НП в Одеській області підпорядковується напряму Національній поліції, проте не Департаменту патрульної поліції.

Позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що за доводами апелянта, які знаходять своє підтвердження, відповідачем по справі, який виніс оскаржувану постанову, є службова особа Головного управління Національної поліції в Одеській області, який, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» є структурним підрозділом Національної поліції.

Виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення здійснюється органом поліції, у даному випадку, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області.

Отже, прийняте судом рішення по даній справі мало вплинути на права та інтереси не Департаменту патрульної поліції - якого було залучено в якості відповідача, а Головного управління Національної поліції в Одеській області, як органу державної влади від імені якого винесено постанову, та на обов`язки встановлені законодавством по забезпеченню виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що Департамент патрульної поліції та Головне управління Національної поліції в Одеській області є окремими юридичними особам, кожна з яких мають своє ЄДРПОУ, окремі рахунки та не залежать одна від одної, не перебувають у підпорядкуванні.

Колегія суддів наголошує на тому, що Головне управління Національної поліції в Одеській області є територіальним органом Національної поліції, який входить у систему Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується Національній поліції України. Також, із структури Головного управління Національної поліції в Одеській області вбачається, що Одеське районне управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, є його підпорядкованим підрозділом. У свою чергу, Департамент патрульної поліції, є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

Таким чином, з наведеного слідує, що позов було розглянуто за участі неналежного відповідача - Департаменту патрульної поліції, водночас, належним відповідачем у цій справі є саме ГУ НП в Одеській області.

Тобто, у даному випадку суд першої інстанції повинен був за правилами ст. 48 КАС України, змінити первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача, проте вказані дії були вчинені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

У відповідності до ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Згідно з ч. 7 ст. 48 КАС України, заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції, виправити вказане процесуальне порушення суду першої інстанції, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з мотивів того, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки, як вже зазначалось, ч. 7 ст. 48 КАС України, визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень, виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем чи залучити співвідповідача. Так само, в силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 у справі №303/3794/17, від 09.08.2019 у справі №821/2089/17, від 09.10.2019 у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі №819/940/18 та від 31.10.2019 у справі №826/17241/16.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, що стали підставою для невірного вирішення справи.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу(особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 242, 250, 272, 286, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 08 вересня 2025 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Б. Парінов

Судді О. О. Беспалов

І. О. Грибан

(Повний текст постанови суду виготовлено 28 жовтня 2025 року)