Справа № 240/17350/25
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/17350/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за час лікування в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 30.07.2024 по 08.06.2025 у розмірі по 100000,00 грн пропорційно із розрахунку на місяць протиправним;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 30.07.2024 по 08.06.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримав тяжку травму 30.08.2023 під час виконання бойового завдання біля населеного пункту АДРЕСА_1 . Травма, а саме застарілий проксимальний відрив латеральної порції біцепса правого стегна, призвела до больового синдрому та контрактури правого кульшового суглоба. З 30.07.2024 по 12.08.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України". З 17.09.2024 по 18.10.2024 та з 22.10.2024 по 22.11.2024 позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, що підтверджується довідками ВЛК від 12.08.2024, 16.09.2024 та 21.10.2024. З 22.11.2024 по 04.12.2024 та з 04.12.2024 по 24.12.2024 ОСОБА_1 лікувався стаціонарно в КНП "Коростенська центральна районна лікарня" Ушомирської сільської ради. З 04.03.2025 по 26.03.2025 та з 25.04.2025 по 09.05.2025 він перебував на лікуванні в КНП "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради з діагнозами, пов`язаними з наслідками травми та остеохондрозом попереково-крижового відділу хребта. Позивач стверджує, що з 30.07.2024 виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн припинилися, що він вважає протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 14.07.2025, відповідач зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими через несвоєчасне надання ОСОБА_1 документів, які підтверджують його перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування. Лише 21.06.2025 позивач подав рапорт від 12.06.2025 із необхідними документами, включаючи довідку про обставини травми від 06.09.2024 та довідки ВЛК. На основі цих документів військова частина НОМЕР_1 включила ОСОБА_1 до наказу від 05.07.2025 № 253 про виплату додаткової винагороди за періоди з 30.07.2024 по 12.08.2024, з 22.10.2024 по 22.11.2024, з 22.11.2024 по 04.12.2024, з 04.12.2024 по 24.12.2024 та з 04.03.2025 по 26.03.2025. Виплата була здійснена у липні 2025. Відповідач наголосив, що періоди з 27.03.2025 по 25.04.2025 та з 10.05.2025 по 08.06.2025 пов`язані із захворюванням, а не з травмою, тому не підпадають під виплату додаткової винагороди. Відповідач вважає, що діяв законно, виплативши винагороду за періоди, підтверджені документами, пов`язаними з тяжкою травмою.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника.

30.08.2023 під час виконання бойового завдання біля населеного пункту АДРЕСА_1 він отримав травму: застарілий проксимальний відрив латеральної порції біцепса правого стегна з вираженим больовим синдромом та контрактурою правого кульшового суглоба. Ця обставина підтверджена довідкою про обставини травми № 2157 від 03.09.2024, виданою військовою частиною НОМЕР_1 .

З 30.07.2024 по 12.08.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України" з діагнозом, пов`язаним із зазначеною травмою.

12.08.2024 ВЛК видала довідку № 6058, яка встановила, що поранення відноситься до тяжких та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Цією ж довідкою підтверджена потреба у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів. З 17.09.2024 по 18.10.2024 ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, що підтверджується довідкою ВЛК від 16.09.2024 № 5775.

З 22.10.2024 по 22.11.2024 він також перебував у відпустці для лікування, що підтверджується довідкою ВЛК від 21.10.2024 № 6481.

З 22.11.2024 по 04.12.2024 та з 04.12.2024 по 24.12.2024 позивач лікувався стаціонарно в КНП "Коростенська центральна районна лікарня" Ушомирської сільської ради з діагнозами, пов`язаними з наслідками травми та остеохондрозом поперекового відділу хребта.

З 26.12.2024 по 10.01.2025 ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці. 12.02.2025 ВЛК військової частини НОМЕР_2 видала довідку № 179 щодо придатності позивача до військової служби.

З 04.03.2025 по 26.03.2025 він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради з діагнозами, що включали наслідки травми та остеохондроз.

26.03.2025 ВЛК видала довідку № 76, яка підтвердила потребу у відпустці для лікування на 30 календарних днів. З 25.04.2025 по 09.05.2025 ОСОБА_1 лікувався стаціонарно в КНП "Хорошівська лікарня" з діагнозами, пов`язаними з остеохондрозом та нейропатією, не пов`язаною з травмою.

09.05.2025 ВЛК видала довідку № 104, яка підтвердила потребу у відпустці для лікування на 30 календарних днів.

З 30.07.2024 виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн припинилися.

12.06.2025 ОСОБА_1 подав рапорт до військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 30.07.2024 по 08.06.2025, додавши необхідні документи.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди за період з 30.07.2024 по 08.06.2025 протиправною, позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова № 168).

Пунктом 1 постанови № 168 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 43 від 20.01.2023, яка набрала чинності 21.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Пунктом 2-1 постанови № 168 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 43 від 20.01.2023) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Відповідно до статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" № 3161-IX від 28.06.2023, який застосовується з 01.06.2023) під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" № 3161-IX від 28.06.2023, установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX:

- військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також здійснюють бойові (спеціальні) завдання, у період здійснення зазначених заходів (завдань) щомісячно виплачується додаткова винагорода від 30000 до 100000 гривень на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, а також військовослужбовцям, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), безвісно відсутні, інтерновані в нейтральні держави або є заручниками, щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- військовослужбовцям, які загинули (померли) внаслідок отриманого поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, нараховується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень за місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- військовослужбовцям строкової військової служби щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- курсантам вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, закладів фахової передвищої військової освіти, які перед зарахуванням на навчання не перебували на військовій службі або проходили строкову військову службу, щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 2350 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісячно виплачується додаткова винагорода від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України № 44 від 25.01.2023 Порядок № 260 доповнено розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції, яка застосовувалася з 01.02.2023) було передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

- 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Розділ XXXIV Порядку № 260 на час виникання спірних правовідносин містив також такі норми:

"4. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

5. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби

8. Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

- командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

- керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

9. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

10. У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

11. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

12. Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки".

З аналізу наведених норм Постанови № 168, Порядку № 260 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. При цьому, Постанова № 168 та Порядок № 260 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у такому випадку є довідка командира військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, що видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 (далі - Положення № 402).

Підставою для виплати додаткової винагороди за час перебування у відпустці є медичний висновок (постанова) військово-лікарської комісії, який надається одночасно з наданням рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, згідно з яким поранення є важким.

Визначення ступеня тяжкості поранення здійснюється відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 № 370, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2007 за № 902/14169.

Відповідно до статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 21.7, 21.24 глави 21 розділу II Положення № 402 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок, у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

Прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), що видається військовослужбовцю або призваному на збори військовозобов`язаному, резервісту (Акт про нещасний випадок, зберігається в історії хвороби або у справах ВЛК, яка прийняла постанову про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва).

Пунктами 6.11, 6.15, 6.35 глави 6 розділу II Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

У воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно з пунктом 22.12 глави 22 розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Суд зауважує, що норми Постанови № 168, Порядку № 260 визначають підставою для виплати додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я отримання одних із таких чотирьох проявів негативного впливу на організм військовослужбовця:

- поранення;

- контузія;

- травма;

- каліцтво.

Згідно з п. 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби". Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій. Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні

е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.

є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій.

ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.

з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу.

к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримано військовослужбовцем під час виконання миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди за весь період з 30.07.2024 по 08.06.2025.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним обов`язку, покладеного на нього законом та/або іншим нормативно-правовим актом, у визначений таким актом строк.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, позивач отримав тяжку травму 30.08.2023 під час виконання бойового завдання, що підтверджується довідкою про обставини травми № 2157 від 03.09.2024.

Спірний період лікування та відпусток розпочався 30.07.2024.

Відповідач у своєму відзиві вказує, що позивач подав рапорт з проханням про виплату та додав необхідні підтверджуючі документи (довідки ВЛК, довідку про обставини травми) лише 12.06.2025 (документи отримані військовою частиною 21.06.2025).

Суд зазначає, що військова частина як розпорядник бюджетних коштів здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення, включно з додатковою винагородою, на підставі відповідних наказів, які, у свою чергу, видаються на підставі належним чином оформлених документів.

До моменту отримання повного пакету документів, який би підтверджував факт отримання травми при захисті Батьківщини, тяжкість цієї травми (висновок ВЛК), періоди стаціонарного лікування та відпусток, наданих ВЛК саме у зв`язку з цією тяжкою травмою, у військової частини НОМЕР_1 були відсутні правові підстави для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Після отримання рапорту наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.07.2025 № 253 "Про виплату додаткової винагороди за червень 2025 року" позивача включено до списків нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, за період з 30.07.2024 по 08.06.2025, зокрема, за періоди:

- з 30.07.2024 по 12.08.2024;

- з 22.10.2024 по 22.11.2024;

- з 22.11.2024 по 04.12.2024;

- з 04.12.2024 по 24.12.2024;

- з 04.03.2025 по 26.03.2025.

Таким чином, відповідач вчинив активні дії, спрямовані на розгляд рапорту позивача та вирішення питання про виплату, щойно у нього з`явились для цього документальні підстави.

Отже, бездіяльність військової частини не може вважатися протиправною, оскільки вона була зумовлена об`єктивною причиною - відсутністю у відповідача необхідних документів, надання яких, у першу чергу, є обов`язком військовослужбовця, який претендує на виплату.

Водночас, з моменту отримання документів у відповідача виник обов`язок нарахувати та виплатити винагороду за всі періоди, які підтверджені документально та відповідають критеріям Постанови № 168.

Відповідач, видавши наказ від 05.07.2025 № 253, фактично визнав право позивача на винагороду за такі періоди:

- з 30.07.2024 по 12.08.2024 (стаціонарне лікування в ДУ "ІТО НАМНУ");

- з 22.10.2024 по 22.11.2024 (відпустка для лікування, довідка ВЛК № 6481);

- з 22.11.2024 по 04.12.2024 (стаціонарне лікування в КНП "Коростенська ЦРЛ");

- з 04.12.2024 по 24.12.2024 (стаціонарне лікування в КНП "Коростенська ЦРЛ");

- з 04.03.2025 по 26.03.2025 (стаціонарне лікування в КНП "Хорошівська лікарня").

Оскільки відповідач визнав право позивача на виплати за ці періоди та здійснив їх (що підтверджується відзивом та наказом № 253), право позивача на отримання коштів за ці періоди на момент розгляду справи судом є відновленим, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд зауважує, що в період з 26.12.2024 по 10.01.2025 позивач перебував у щорічній основній відпустці. Цей період не пов`язаний з лікуванням, а є звичайною відпусткою, тому не підпадає під норми Постанови № 168 щодо виплати 100000 гривень за лікування після поранення. Позивач не вимагає виплати за цей період окремо, але він входить до загального інтервалу від 30.07.2024 по 08.06.2025, тому суд виключає його з розгляду як нерелевантний.

Спірними залишаються періоди відпусток та лікувань, за які відповідач відмовився здійснювати виплату:

- з 17.09.2024 по 18.10.2024 (відпустка для лікування);

- з 27.03.2025 по 24.04.2025 (відпустка для лікування, яка, на думку відповідача, пов`язана із захворюванням);

- з 25.04.2025 по 09.05.2025 (стаціонарне лікування, яке, на думку відповідача, пов`язане із захворюванням);

- з 10.05.2025 по 08.06.2025 (відпустка для лікування, яка, на думку відповідача, пов`язана із захворюванням).

Суд надає оцінку кожному спірному періоду.

Період з 17.09.2024 по 18.10.2024.

Як уже зазначалося, позивач 30.08.2023 отримав тяжку травму, пов`язану із захистом Батьківщини (довідка № 2157 від 03.09.2024).

Після лікування з 30.07.2024 по 12.08.2024 ВЛК довідкою № 6058 від 12.08.2024 підтвердила тяжкість поранення та потребу у відпустці на 30 днів.

У подальшому, 16.09.2024 ВЛК видала довідку № 5775, на підставі якої позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 18.10.2024.

Відповідач у своєму відзиві та наказі № 253 не зазначив цей період у переліку оплачених та жодним чином не обґрунтував причини його невиплати. Відповідач лише посилався на несвоєчасне подання документів та на те, що інші періоди (у 2025 році) пов`язані із захворюванням.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду жодних доказів того, що відпустка з 17.09.2024 по 18.10.2024, надана на підставі довідки ВЛК № 5775, не пов`язана з тяжкою травмою від 30.08.2023. Навпаки, логічна послідовність подій (лікування - ВЛК про тяжке поранення - ВЛК про відпустку) вказує на прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, позивач у цей період мав статус військовослужбовця, який перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК. Отже, він мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн пропорційно за цей час.

Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати винагороди за цей період є протиправною, а позовні вимоги в цій частині - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Період з 27.03.2025 по 24.04.2025.

Судом встановлено, що у період з 04.03.2025 по 26.03.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Хорошівська лікарня".

Відповідач визнав цей період таким, що підлягає оплаті у розмірі 100000 грн, та включив його до наказу № 253, здійснивши виплату.

Цим самим відповідач погодився, що стаціонарне лікування в цей час було пов`язане з наслідками тяжкої травми від 30.08.2023.

У день виписки з цього лікування, 26.03.2025, ВЛК видала довідку № 76, яка підтвердила потребу у відпустці для лікування на 30 календарних днів. Позивач перебував у цій відпустці (згідно з позовом, з 27.03.2025).

Відповідач у відзиві стверджує, що цей період (та наступні) пов`язані із захворюванням, а не з травмою.

Суд вважає таку позицію відповідача неправомірною та непослідовною, адже якщо відповідач визнав, що стаціонарне лікування до 26.03.2025 пов`язане з наслідками тяжкої травми, то відпустка за станом здоров`я, надана у день виписки з цього стаціонарного лікування (26.03.2025), очевидно, надана для відновлення після цього лікування. Вона є прямим і безпосереднім продовженням лікування, пов`язаного з тяжкою травмою.

Відповідач, на якого покладено тягар доказування (ст. 77 КАС України), не надав суду будь-яких інших доказів, які б спростовували цей зв`язок та підтверджували, що відпустка була надана виключно у зв`язку з іншим захворюванням, а не у зв`язку з наслідками тяжкої травми, лікування яких щойно завершилось.

До того ж, довідка ВЛК № 76 від 26.03.2025 містить посилання на довідку № 2157 від 03.09.2024, якою підтверджено отримання травми, яка довідкою ВЛК від 12.08.2024 № 6058, віднесена до тяжких.

Таким чином, суд доходить висновку, що відпустка у період з 27.03.2025 по 24.04.2025 (пропорційно до 30 наданих днів) безпосередньо пов`язана з лікуванням наслідків тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Період з 25.04.2025 по 09.05.2025.

Судом встановлено, що з 25.04.2025 по 09.05.2025 ОСОБА_1 лікувався стаціонарно в КНП "Хорошівська лікарня" з діагнозами, пов`язаними з остеохондрозом та нейропатією, не пов`язаними з травмою.

Право на додаткову винагороду у розмірі 100000 грн під час лікування, як встановлено вище, виникає лише у випадку, якщо лікування відбувається у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що це стаціонарне лікування було пов`язане із загальним захворюванням (остеохондроз, нейропатія), яке не мало причинно-наслідкового зв`язку з отриманою бойовою травмою, у позивача не виникло права на отримання винагороди у розмірі 100000 грн за цей період, тому відповідач правомірно не включив цей період до наказу про виплату.

Період з 10.05.2025 по 08.06.2025.

Судом встановлено, що 09.05.2025 (у день виписки з лікування, яке не було пов`язане з травмою) ВЛК видала довідку № 104, яка підтвердила потребу у відпустці для лікування на 30 календарних днів.

Оскільки ця відпустка була надана за результатами стаціонарного лікування, яке не було пов`язане з бойовою травмою, то і сама відпустка не може вважатися "відпусткою для лікування після тяжкого поранення" у розумінні Постанови № 168. Вона була надана у зв`язку із загальним захворюванням.

Отже, право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за цей період у позивача також відсутнє. Відповідач діяв правомірно, відмовивши у виплаті за цей час, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за періоди перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 18.10.2024 та з 27.03.2025 по 24.04.2025.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000,00 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 17.09.2024 по 18.10.2024 та з 27.03.2025 по 24.04.2025.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 30 жовтня 2025 р.

30.10.25