Справа № 400/14816/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 р. № 400/14816/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог:

-Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про виплату молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за період з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди, нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми у розмірі збільшеному до 100000,00 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди.

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про виплату молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень на місяць з 01.06.2023 р.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди, нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень на місяць з 01.06.2023 р.

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непризначення молодшого сержанта ОСОБА_1 на посаду під час перебування в розпорядженні та невиплати грошового забезпечення у повному обсязі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), які мають постійний характер з грудня 2022 р. до травня 2023 р. (включно)

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про нарахування та виплату молодшому ОСОБА_1 грошового забезпечення, нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), які мають постійний характер з грудня 2022 р. до травня 2023 р. (включно).

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного та повного розрахунку при переведенні молодшого сержанта ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного та повного розрахунку при переведенні молодшого сержанта ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 р.

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного та повного розрахунку при переведенні молодшого сержанта ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 нараховану додаткову винагороду згідно ПКМУ № 168 за квітень 2022 р. з урахуванням попередньо виплаченої суми відповідної додаткової винагороди.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відшкодувати на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він пизнавий на військову службу з березня 2022 року, та призначений на посаду стрілець у Військовій частині НОМЕР_1

19.04.2022 отримав поранення, що призвело до довготривалого лікування. Поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Позивач вказує, що відповідачем не виплачена йому додаткова винагорода за період з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми у розмірі збільшеному до 100000,00 грн, додаткова винагорода у розмірі 20100 грн за місяць, грошове забезпечення з грудня 2022 до травня 2023, грошову компенсацію за невикористані календарні дня щорічної відпустки за 2022,2023 роки, грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально - пубутових питань, додаткову винагороду згідно з Постановою КМУ №168 за квітень 2022. Позивач зазначає, що відповідачем не вчинено жодних дій для призначення позивача на посаду всупереч Положенням №1153/208. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.

03.06.2024 та 21.05.2025 року суд витребував від військової частини НОМЕР_1 відомості про про дату виведення ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ; довідку про складові (оклад, відсотки, нарахування, премії тощо) нарахованого та виплаченого грошового забезпечення з квітня 2022 р. по жовтень 2023 р. ОСОБА_1 ; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 108 про виведення в розпорядження військовослужбовця ОСОБА_1 , інформацію про підтвердження нарахованого та виплаченого/невиплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 . Ця вимога відповідачем виконана.

Впродовж строків, визначених частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), відповідач відзив на позов не подав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 11.12.2023, вручена Військовій частині НОМЕР_1 з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , молодший сержант, призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 у Збройних Силах України з березня 2022 року.

01.03.2022 р. призначений на посаду стрілець (номер обслуги № 53, 101915Д533) у Військовій частині НОМЕР_1 . 19.04.2022 р. молодший сержант ОСОБА_1 отримав поранення (Вибухова травма. Акубаротравма, Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини, поблизу АДРЕСА_3 , що підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.10.2022 р. № 642/361).

20.04.2022 р. молодший сержант ОСОБА_1 евакуйований для надання невідкладної допомоги до медичної служби військової частини НОМЕР_2 , де перебував до 23.04.2022 р. (відповідно до відмітки лікарів що підтверджується первинною медичною карточкою (форма 100)) та був направлений для подальшого лікування в інший заклад охорони здоров`я, а саме до Миколаївського госпіталю, де знаходився на стаціонарному лікуванні по 01.05.2022 р., що підтверджується перевідним епікризом стаціонарного хворого № 1144. В подальшому був переведений та проходив лікування у військовій частині НОМЕР_3 з 01.05.2022р. по 02.06.2022 р.,що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого військової частини НОМЕР_3 . 29.08.2022 р. молодший сержант ОСОБА_1 поступив до КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр», де проходив стаціонарне лікування внаслідок того ж поранення (19.04.2022 р.) до 16.09.2022 р., що підтверджується виписним епікризом № 2285.

В подальшому позивач направлений на стаціонарне лікування до КНП «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» та перебував на стаціонарному лікуванні з 13.07.2023 по 24.07.2023 згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення №2593, направленням від 10.07.2023 р.

Після отримання поранення 19.04.2022 р., інших поранень молодший сержант ОСОБА_1 не отримував. В періоди між стаціонарними лікуваннями, позивач постійно проходив огляди та лікувався безпосередньо у військовій частині, що підтверджується записами в медичній карті.

Згідно довідки військово-лікарської комісії, місцезнаходження - військова частина НОМЕР_4 Міністерства оборони України, № 473 за вихідним від 28.04.2023 р. № 472 молодшому сержанту за призовом Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено: «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва: «Наслідки перенесеної ВТ (19.04.222) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді дрібноосередкової симптоматики зі стійким цефалгічним та астено-вегетативним виндромом з незначним порушенням функції; акубаротравми у вигляді правобічної кондуктивної туговухості при сприйнятті шепітної мови 5.5 м, лівобічна змішана туговухість при сприйнятті шепітної мови 3 м. Травма легкого ступеня тяжкості». Травма, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. «Вертоброгенна цервікалгія з больовим, мязово-тонічним виндромами без порушення функцій. Поширений остеохондроз хребта на рівні С2-С7, Th7-Th12, L1-L5-S1; грижі Шморля на рівні Th7-Th10, L1-L2, L5; грижа диску L4-S1 без порушення функції. ГЕРХ без езофагіту.Порушення ритму у вигляді поодинокої суправентрикулярної екстрасистології".Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби. На основі статті 75-в, 38-в, 23-г, 64-г, 52-г графи II Розкладу хвороб та графи 1 Таблиці додаткових вимог «Б» «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 №402.Непридатний до служби у десантно-штурмових військах. Придатний до військової служби.

Позивач неодноразово звертався до Військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату йому додаткову винагороду за час лікування із розрахунку 100 тис. грн. на місяць, відповідно до положень абзацу 5 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами) (далі Наказ № 260), однак відповіді та відповідних виплат не отримував

В зв`язку з чим, позивач був змушений звернутись до Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки, оборони та розвідки стосовно невиплати йому Військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди за час лікування у зв`язку із отриманим пораненням.

За дорученням Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки, оборони та розвідки, звернення було розглянуто Командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. 18.04.2023 р за результатами розгляду звернення листом № 117/5421 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомило, що в зв`язку з несвоєчасним наданням довідки про обставини отримання ОСОБА_1 поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини, яка є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн. на місяць пропорційно часу лікування, підстав для виплати позивачу зазначеної винагороди не було, тому, вказану винагороду за час лікування було виплачено із розрахунку 30 тис. грн. на місяць.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 № 1135 було видано довідку про обставини травми від 18.10.2022 № 642/361. ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомило, що Військовій частині НОМЕР_1 визначено завдання щодо проведення перевірки за фактом невиплати позивачу додаткової винагороди за час лікування, за результатами якої буде опрацьовано наказ на доплату позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн. на місяць за час лікування.

За результатами проведення перевірки Військовою частиною НОМЕР_1 інформації щодо результатів перевірки позивачу не надано.

Після подачі звернень позивачем відносно надання інформації щодо результатів перевірки за фактом невиплати останньому додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн. на місяць за час лікування, з наданням копій наказу на доплату додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн на місяць за час лікування та довідку про складові (оклад, відсотки, нарахування, премії тощо) виплаченого грошового забезпечення з квітня 2022 р. по червень 2023 р відповідачем надано не було.

В травні 2023 р позивачу стало відомо, що його було виведено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , чим у Військовій частині НОМЕР_1 аргументували припинення виплати грошового забезпечення.

Представником позивача в інтересах ОСОБА_1 , було направлено адвокатський запит № 08.06.23/01 про отримання відомостей на якій посаді та який статус мав ОСОБА_1 станом на 08.06.2023р., на якій підставі ОСОБА_1 було звільнено з посади та переведено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , який період ОСОБА_1 перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , чи було виключено час перебування ОСОБА_1 на лікуванні, із загального періоду перебування у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 та здійснено перерахунок грошового забезпечення за цей період, та які причини не призначення на посаду протягом двох місяців з дня звільнення з попередньої посади та надати копії відповідних документів - відповідь на адвокатський запит від 08.06.2023 р.

Військовою частиною НОМЕР_1 відповіді на вказаний запит представника позивача надано не було.

08.06.2023 р. позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення останнього до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » сухопутних військ Збройних Сил України, у зв`язку із непридатністю до служби у десантно-штурмових військах та відповідної наявності вільної посади та «відношення» командування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пункту 82 Указу Президента «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 № 1153/2008 - Призначення військовослужбовців на рівнозначні або нижчі посади здійснюється за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово лікарської комісії.

Відповідно до листа від 11.05.2023 р. №4/584 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтвердило можливість розмістити, позивача, на вакантній посаді командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » сухопутних військ Збройних Сил України.

У зв`язку з тим, що відповіді щодо його переведення позивач не отримав, 28.06.2023 р. адвокатом було направлено адвокатський запит про дату та номер реєстрації рапорту ОСОБА_1 від 08.06.2023 року стосовно його переведення та рішення по суті, яке було прийнято відносно переведення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » сухопутних військ Збройних Сил України, у зв`язку із непридатністю до служби у десантно штурмових військах та відповідної наявності вільної посади та «відношення» командування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.06.2023 р позивач подавав рапорти на виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 рік у зв`язку з пораненням, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану (19 квітня 2022 р. отримав поранення: «Вибухова травма. Акубаротравма. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.», що підтверджується довідкою про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), довідкою ВЛК № 473, довідкою про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 10.05.2023 р. № 810), відповідно до п. 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 року № 2683/з та розділу ХХIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (із змінами).

Рапорт від 28.06.2023 р. про виплату йому грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 рік, згідно розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (із змінами).

Жодної відповіді від Військової частини НОМЕР_1 отримано не було виплати не нараховані, документи не надані, позивач звернувся зі скаргою до ІНФОРМАЦІЯ_4 про протиправні дії (бездіяльність) уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити певні дії.

Після направлення скарги до ІНФОРМАЦІЯ_4 було отримано від Військової частини НОМЕР_1 лист від 22.06.2023 р в якому повідомлено, що рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 про переведення розглянуто та направлено документи за вихідним № НОМЕР_5 _4709_дск від 20.06.2023 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для прийняття рішення.

Також було отримано лист № 642/ВихЗВГ/408 від 10.07.2023 р за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_1 з 25.04.2023 р. знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з тривалим лікуванням (пораненням або хворобою) (однак в додатках зазначено, що надається витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.04.2022 р. № 108 про виведення в розпорядження військовослужбовця ОСОБА_1 , при цьому сам витяг з наказу не наданий) та що перерахунок грошового забезпечення здійснюється після надання військовослужбовцем рапорту зі всіма медичними документами (довідками), які підтверджують перебування такого військовослужбовця на стаціонарному лікуванні.

Жодним нормативно - правовим актом не передбачено обов`язковість подання рапорту військовослужбовцем про виплату йому додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн. на місяць пропорційно часу лікування.

Натомість, обов`язок нарахування та виплати такої винагороди покладається на військову частину.

Однак, задля вирішення питання нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн. на місяць пропорційно часу лікування, ОСОБА_1 , подав рапорт від 19.07.2023 р з копіями медичних документів та додатковий рапорт від 03.08.2023 р. про додаткове лікування, для здійснення зазначеної виплати.

На момент подання скарги від 13.07.2023 р. відповідей від Військової частини НОМЕР_1 не було отримано, а листи № 642/ВихЗВГ/358 від 22.06.2023 р. та №642/ВихЗВГ/408 від 10.07.2023 р. були отримані після направлення скарги, частково питання були за дубльовані. Військова частина НОМЕР_1 листом № 642/4615 від 26.07.2023 р. надала відповідь на скаргу, при цьому повідомила, що всі запити та рапорти були розглянуті та надані відповіді відповідно листами, однак не на всі питання бола надана інформація.

Щодо питання перерахунку грошового забезпечення, Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що перерахунок грошового забезпечення здійснюється після надання військовослужбовцем рапорту зі всіма медичними документами (довідками), які підтверджують перебування такого військовослужбовця на стаціонарному лікуванні. Подання такого рапорту не передбачено чинним законодавством, перерахунок повинен бути здійснений на підставі медичних документів (довідок), які підтверджують перебування такого військовослужбовця на стаціонарному лікуванні, які ОСОБА_1 було надано одразу після закінчення кожного лікування. Листом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.04.2023 р. №117/5421 було повідомлено, що Військовій частині НОМЕР_1 було визначено завдання щодо проведення перевірки за фактом невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час лікування, за результатами якої повинно було бути опрацьовано наказ на доплату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн. на місяць за час лікування.

Позивачем було додатково надано рапорти від 19.07.2023 р. та від 03.08.2023 р. з повідомленням про час перебування на стаціонарному лікуванні з копіями відповідних медичних документів та проханням здійснити йому перерахунок та виплату відповідної додаткової винагороди за час лікування. На дату надання відповіді на скаргу, обставини змінились. Відповідно до запиту представника позивача за № 16.06.23/01 від 16.06.2023 р. просили надати Довідку про складові (оклад, відсотки, нарахування, премії тощо) виплаченого грошового забезпечення з квітня 2022 р. по червень 2023 р. ОСОБА_1 та інформації щодо результатів перевірки за фактом невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн. на місяць за час лікування відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 18.04.2023 р. № 117/5421 чого надано не було.

Позивачем було запитано інформацію чи був виключений час перебування ОСОБА_1 на лікуванні, із загального періоду перебування у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 та здійснено перерахунок грошового забезпечення за цей період, та які причини не призначення на посаду протягом двох місяців з дня звільнення з попередньої посади, відповіді на які, не отримано.

Листи від 22.06.2023 р. вих. № 642/вихЗВГ/358 та від 10.07.2023 р. №642/ВихЗВГ/408 та лист щодо розгляду скарги від 10.07.2023 р. № 642/4615 не містили відповідей на всі питання, які ставились в адвокатських запитах та не надано жодного документу.

Відповідно до адвокатського запиту від 01.09.2023 р. було прохання надати копію витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.04.2022 року №108 про виведення в розпорядження військовослужбовця ОСОБА_1 ; Довідку про складові (оклад, відсотки, нарахування, премії тощо) виплаченого грошового забезпечення з квітня 2022 р. по червень 2023 р. ОСОБА_1 ; інформацію щодо результатів перевірки за фактом невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн. на місяць за час лікування та інформацію чи виключено час перебування ОСОБА_1 на лікуванні, із загального періоду перебування у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 та здійснено перерахунок грошового забезпечення за цей період; причини не призначення на посаду протягом двох місяців з дня звільнення з попередньої посади.

Відповіді на зазначений адвокатський запит не надано.

15.09. 2023 р. Постановою Кабінету міністрів України № 1001 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема до абзацу сьомого пункту 1-1 та викладено його в такій редакції «Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі.

Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.» та в частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 визнаний відповідно до довідки № 473 військово-лікарської комісії за вихідним № 472 від 28.04.2023 р. обмежено придатним у зв`язку з травмою пов`язаною із захистом Батьківщини, Військова частина НОМЕР_1 повинна була перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.06.2023 р. додаткову винагороду у розмірі 20100 грн. на місяць.

11.10.2023 р. наказом № 287 командира Військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині), молодшого сержанта ОСОБА_1 , якого було призначено наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.09.2023 р. №367-РС на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11.10.2023 р. було виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Відповідно до наказу від 11.10.2023 р. № 287 вбачається, що грошова допомога на оздоровлення за 2023 р. не виплачувалась, щорічна основна відпустка за 2022 р. та за 2023 р. не використана, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань не виплачувалась, попри надання відповідних рапортів.

З довідки наданої позивачем до суду вбачається, що молодшому сержанту ОСОБА_1 , не нарахована та не виплачена додаткова винагорода за час його лікування з розрахунку 100 тис. грн. на місяць, не виплачувалось грошове забезпечення у повному обсязі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), які мають постійний характер, за посадою стрілець з січня 2023 р. (при цьому Військова частина НОМЕР_1 бездіяла в призначенні позивача на посаду), не виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 20100 грн. на місяць з 01.06.2023 р., не виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2023 р., та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 р. та за 2023 р., також не виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Довідка Військової частини НОМЕР_1 про нараховане грошове забезпечення з зазначенням складових (оклад, відсотки, нарахування, премії тощо), не надана.

У зв`язку з неотриманням належних виплат позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

До спірних відносин підлягають застосуванню такі норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Щодо не виплати додаткової винагороди за час лікування з розрахунку 100 тис. грн. на місяць Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби),- розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови № 168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 Постанови № 168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Відповідно до п.11 розділу XXXIV Наказу № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 19.04.2022 року під час виконання бойового завдання з захисту Батьківщини отримав поранення, що підтверджується довідкою про поранення, контузії, каліцтва) від 18.10.2022 р. № 642/361, та у період з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р. перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до постанови № 168 позивачу повинна була виплачуватися додаткова грошова винагорода збільшена до 100000 грн, протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відповідачем не виплачена додаткова грошова допомога за період стаціонарного лікування з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р.

Відповідно до п.117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади , за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

Відповідно до підпункту 15 пункту 116 цього Положення якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - призначення відбувається з дня їх повернення.

Враховуючи, що з дня поранення (19.04.2022 р.) до 02.06.2022 р. позивач перебував на лікуванні, днем його повернення до Військової частини НОМЕР_1 є 03.06.2022 р. (подальше лікування продовжилось 29.08.2022 р.).

Згідно п.116 Положення №1153/2008 час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Військовою частиною НОМЕР_1 не вчинено жодних дій для призначення позивача на посаду, всупереч вимогам Положення № 1153/2008.

Лише за рапортом ОСОБА_1 , поданого 08.06.2023 р., його було переведено до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому суд бере до уваги, що з дати подання рапорту до відповідного переведення пройшло понад чотири місяці. Суд погоджується з твердженням позивача, що саме через бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 позивач не був призначений на посаду під час перебування в розпорядженні протягом двох місяців та не отримував грошове забезпечення у повному обсязі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), які мають постійний характер з січня 2023 р., чим Військова частина НОМЕР_1 позбавила позивача належних виплат.

Щодо не виплати додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. на місяць з 01.06.2023 р.суд зазначає, абзацом сьомим пункту 1-1 постанови №168, встановлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі.

Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Зазначений абзац в редакції Постанови КМ №1001 від 15.09.2023 застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Відповідно до абзацу двадцять дев`ятого п.2 розділу XXXIV Наказу №260, який застосовується з 01 червня 2023 року згідно Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023, передбачено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі.

Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні). Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п. 9 розділу XXXIV Наказу № 260).

З аналізу наведеної норми Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п. 20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 саме в розумінні «Обмежено придатний до військової служби» одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі.

Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, це непридатні до служби у Десантно-штурмових військах , плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах .

Одночасно з постановою про обмежену придатність до військової служби ВЛК приймає постанову про придатність до військової служби за військовою спеціальністю. Обмежена придатність визнається і Військовою частиною НОМЕР_1 та Генеральним штабом Збройних Сил України, так як позивача було переведено до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із непридатністю до служби у десантно штурмових військах. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , визнаний відповідно до довідки № 473 військово-лікарської комісії непридатним до служби у Десантно-штурмових військах (обмежено придатним) у зв`язку з травмою пов`язаною із захистом Батьківщини, та зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови КМУ № 168 позивачу повинна була виплачуватися додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень, однак не виплачена додаткова винагорода починаючи з 01.06.2023 р.

Відносно не виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р., компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 р. та за 2023 р., та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає наступне, відповідно до розділу XXIII «Виплата грошової допомоги для оздоровлення» Наказу № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відповідно до розділу XXIV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до п.3 розділу XXXI Наказу № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

У випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 травня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18.

За приписами ч.3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Під час звільнення з військової служби військовослужбовцям виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. Військова частина, з якої звільняється військовослужбовець проводить відповідні розрахунки.

Позивач подавав рапорти на виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 рік та рапорт про виплату йому грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 рік та відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2023 р. № 287 був звільнений (виключений із списків особового складу частини) з Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідачем не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 р. та за 2023 р, враховуючи, що 11.10.2023 р. позивач був виключений із списків особового складу, в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини не зазначено про нарахування вказаних виплат позивачу, а лише підтверджує їх невиплату.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 100000 грн. Позивач зазначає, що йому завдана моральна шкода, оскільки перебуваючи на військовій службі та кожен день ризикуючи своїм життям він сподівався на справедливу та своєчасну оплату належного йому грошового забезпечення.

Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, необхідними передумовами для відшкодування моральної шкоди є наявність сукупності обов`язкових елементів: протиправність діяння заподіювача шкоди; наявність моральної шкоди; причинний зв`язок між протиправними діями та самою шкодою; вина заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного обов`язкового елемента унеможливлює вирішення питання відшкодування моральної шкоди.

Проте, суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність моральної шкоди саме за невиплату йому дадаткових видів грошового забезпечення причинного зв`язку між невиплатою додаткової грошової винагороди та завданням йому моральної шкоди, тому вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. задоволенню не підлягають.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Статтею 132 КАС встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також

розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на викладене, проаналізувавши належним чином матеріали справи та з урахування того, що позивачем не надані будь-які докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновок, що правових підстав для відшкодування цих витрат в сумі 10000 грн. немає.

Таким чином позов належить задовольнити частково.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за період з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 19.04.2022 р. по 23.04.2022 р., з 28.04.2022 р. по 01.05.2022 р., з 01.05.2022 р. по 02.06.2022 р., з 29.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 13.07.2023 р. по 24.07.2023 р. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми у розмірі збільшеному до 100000,00 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень на місяць з 01.06.2023 р.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень на місяць з 01.06.2023 р

6. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не призначення ОСОБА_1 на посаду під час перебування в розпорядженні та невиплати грошового забезпечення у повному обсязі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), які мають постійний характер з грудня 2022 р. до травня 2023 р.

7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), які мають постійний характер з грудня 2022 р. до травня 2023 р.

8. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного та повного розрахунку при переведенні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.

9. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.

10. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення своєчасного та повного розрахунку при переведенні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 р.

11. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 р., та нараховану додаткову винагороду згідно ПКМУ № 168 за квітень 2022 р. з урахуванням попередньо виплаченої суми відповідної додаткової винагороди.

12. В іншій частині позовних вимог відмовити.

13. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко