Справа № 520/13475/25
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

21 жовтня 2025 року №520/13475/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лариси Мар`єнко,

при секретарі судового засідання - Діани Бикової,

за участю:

представника позивача - Олега Комова,

представника відповідача (в режимі відеоконференції) - Наталії Івасечко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень, карток відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 25.04.2025 року №UA209000/2025/000130/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2025 року №UA209120/2025/000031, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

3) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000131/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

4) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000032, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

5) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000132/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

6) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000033, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

7) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2025 року №UA209000/2025/000120/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

8) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.04.2025 року №UA209120/2025/000026, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

9) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (, 61010, м.Харків, вул.Нетіченська, буд.25, офіс 21) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 31708 (тридцять одна тисяча сімсот вісім) гривень 42 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Львівської митниці Державної митної служби України (, 79000, м.Львів, вул. Т.Костюшка, буд.1);

10) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (, 61010, м.Харків, вул.Нетіченська, буд.25, офіс 21) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Львівської митниці Державної митної служби України (, 79000, м.Львів, вул. Т.Костюшка, буд.1).

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 25.04.2025 року №UA209000/2025/000130/2, від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000131/2, від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000132/2, від 15.04.2025 року №UA209000/2025/000120/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2025 року №UA209120/2025/000031, від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000032, від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000033, від 15.04.2025 року №UA209120/2025/000026 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ТОВ "Торговий дім "Нертус" надавалися до митного органу всі необхідні документи для митного оформлення товарів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідача надіслав суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти заявленого позову, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. Відповідачем зазначено, що декларантом не було доведено митниці заявлену митну вартість. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що заявлена позивачем вартість витрат на правничу допомогу є значно завищеною тане співмірною зі складністю справи. Написання позовної заяви не вимагало значної юридичної і технічної роботи для такого високого гонорару. Предмет спору у даній категорії справи не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складеність процесуальних документів не є важкими, у зв`язку з чим представник відповідача вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшений.

Представник позивача надіслав суду відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у позовній заяві, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.06.2025 призначено розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку.

Протокольною ухвалою суду від 17.06.2025 закрито підготовче судове засідання у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача - О.Комов, у судовому засіданні підтримав доводи позову на відповіді на відзив, просив суд прийняти рішення про його задоволення.

Представник відповідача (в режимі відеоконференції) - Н.Івасечко, заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, вислухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд установив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НЕРТУС" (Покупець) та Peters & Burg Kft (Угорщина) (Продавець) укладений контракт купівлі-продажу товару від 09.12.2019 №52, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти від продавця на умовах CFR-Оdessa (Ukraine) та/або FCA - Cegled (Hungary) "Інкотермс 2010" товар з найменуванням відповідно до Специфікації (Додатку) до Контракту, яка є невід`ємною частиною контракту.

Також, відповідно до умов контракту №52 від 09.12.2019, транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки CFR-Оdessa (Ukraine) та/або FCA-Cegled (Hungary). У кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі. Адреса складу, на який має бути поставлений товар, указується в CMR. Поставка товару здійснюється партіями на підставі письмової заявки покупця переданої по факсу (пункт 3.1 Контракту).

Відповідно до пункту 4.1 Контракту, ціна Товару визначається у доларах США (USD) та включає: вартість Товару, тари, упаковки, маркування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у Специфікації.

Продавець надіслав на адресу Покупця прайс-лист від 01.12.2024, згідно якого фірма Peters & Burg Kft пропонує до поставки протягом 2024 року перелічені в прайс-листі препарати, в тому числі: препарат - Євро-Ленд, РК (5 л) за ціною 3,95 дол. США за 1 л/кг, препарат - Євро-Ленд, РК (1 л) за ціною 6,16 дол. США за 1 л/кг. У прайс-листі зазначено, що вказані ціни діють на умовах поставки FCA - Цеглед/Солнок/Шеле.

На виконання зазначеного контракту та відповідно до отриманого прайс-листа сторонами підписано специфікацію - додаток №81 від 12.12.2024 до контракту купівлі-продажу №52 від 09.12.2019, якою сторони погодили, що загальна кількість товару до поставки товару складає: Євро-Ленд, РК (5л) за ціною 3,95 дол. США за л/1, кількість товару 90000, загальна вартість у дол. США 355500; Євро-Ленд, РК (1л) за ціною 5,16 дол. США за л/1, кількість товару 3000, загальна вартість у дол. США 15480.

Продавцем було виставлено ТОВ "ТД "НЕРТУС" інвойси №PET8-SZ-1180191 від 09.04.2025 року та №PET8-SZ-1180194 від 10.04.2025 року, №PET8-SZ-1180197 від 15.04.2025 року.

У вказаних інвойсах визначено строк оплати за товар та умови поставки FCA-Szolnok (Hungary), FCA-Cegled (Hungary) відповідно до правил "Інкотермс-2010".

На виконання контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ "ТД "НЕРТУС" було здійснено поставку вищевказаного товару.

Факт відвантаження Продавцем товару Покупцю на виконання специфікації (додатку №81 від 12.12.2024 до контракту купівлі-продажу №52 від 09.12.2019) підтверджується експортними деклараціями країни відправлення та міжнародними транспортними накладними форми CMR №25041091 від 10.04.2025, №25041194 від 11.04.2025, №25041694 від 16.04.2025.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного Контракту, позивач надав до Львівської митниці Державної митної служби України електронні митні декларації:

- ІМ 40 АА№25UA21U2 від 23.04.2025 на товар Євро-Ленд, РК (5л) за ціною 3,95 дол. США за л/1 та Євро-Ленд, РК (1л) за ціною 5,16 дол. США за л/1 з документами на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: сертифікат якості від 09.04.2025 року, пакувальний лист PET-ML-1179321 від 09.04.2025 року, інвойс №PET8-SZ-1180191 від 09.04.2025 року, міжнародна автотранспортна накладна форми (CMR) №25041091 від 10.04.2025 року, сертифікат про походження товару (Certificate oforigin) №483186 від 11.04.25 року, довідка про транспортні витрати №18 від 10.04.2025 року, додаток №81 від 12.12.2024 року "Специфікація", контракт купівлі-продажу товару №52 від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання №01/02-23Н з 01.02.2023 по 31.12.2027, посвідчення А10045 з 19.07.2023 по 31.12.2033, договір №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року;

- ІМ 40 АА №25UA48U3 від 25.04.2025 року на товар: Євро-Ленд, РК (5л), 3,95 дол. США за л/1, з документами на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: сертифікат якості від 10.04.2025 року, пакувальний лист №PET-ML-1179324 від 10.04.2025 року, інвойс №PET8-SZ-1180194 від 10.04.2025 року, міжнародна автотранспортна накладна форма (CMR) №25041194 від 11.04.2025 року, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №483186 від 11.04.2025 року, довідка про транспортні витрати №19 від 11.04.2025 року, додаток №81 від 12.12.2024 року "Специфікація", контракт купівлі-продажу товару №52 від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання №01/02-23Н з 01.02.2023 по 31.12.2027, посвідчення А10045 з 19.07.2023 по 31.12.2033, договір №1 на транспортне обслуговування від 01.08.24 року, договір № 05/08-ШПН/ТДН-екс. на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 05.08.2024 року;

- ІМ 40 АА №25UA59U7 на товар: Євро-Ленд, РК (5л), 3,95 дол. США за л/1, та наступні документи: сертифікат якості від 15.04.2025 року, пакувальний лист №PET-ML-1179327 від 15.04.2025 року, інвойс №PET8-SZ-1180197 від 15.04.2025 року, міжнародна автотранспортна накладна форми (CMR) №25041694 від 16.04.2025 року, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №483187 від 16.04.25 року, лист №22/04-01 від 22.04.2025, довідка про транспортні витрати №20 від 16.04.2025 року, додаток №81 від 12.12.2024 року "Специфікація", контракт купівлі-продажу товару №52 від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання №01/02-23Н з 01.02.2023 по 31.12.2027, посвідчення А10045 з 19.07.2023 по 31.12.2033, договір №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року.

Митну вартість позивачем заявлено за першим (основним) методом визначення митної вартості товарів, яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч.3, ч.4 ст.53, ст.ст.54, 57 МК України, відповідачем надіслані запити від 23.04.2025 від 25.04.2025 про надання додаткових документів у зв`язку з встановленням того, що надані документи містять розбіжності або не містять достовірних та об`єктивних відомостей для визначення складових митної вартості товарів, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.

На запити митного органу позивач надав додаткові документи, а саме:

1) для підтвердження митної декларації ІМ 40 АА№25UA21U2 від 23.04.2025, - експортну декларацію №25HU321010JN0LYWL8 від 10.04.2025, прайс-лист від 01.12.2024 року, висновок Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 10.04.2025 року №615, заявку №546 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.04.2025 року до договору №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року, рахунок-фактура №24 від 10.04.2025 року;

2) для підтвердження митної декларації ІМ 40 АА №25UA48U3 від 25.04.2025 року, - заявку №549 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 11.04.2025 року до договору №05/08-ШПН/ТДН-екс. на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 05.08.24 року, митну декларацію країни відправлення №25HU321010QWF5DRL1 від 11.04.2025, висновок Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.04.2025 року №707, прайс-лист від 01.12.2024 року, рахунок-фактуру №11 від 11.04.2025 року;

3) для підтвердження митної декларації ІМ 40 АА №25UA59U7, - заявку №579 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 16.04.2025 року до договору №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року, висновок Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.04.2025 року №707, митна декларація країни відправлення №25HU321010EYXJHFL5 від 16.04.2025 року, рахунок-фактуру №25 від 16.04.2025 року.

Однак, всупереч наданим документам, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 25.04.2025 №UA209000/2025/000130/2, від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000131/2 та від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000132/2.

В якості підстав для відмови у здійснені митного оформлення товарів вказано, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК У не містять всіх відомостей щодо ціни фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що митним органом було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та виявлено факт заниження позивачем митної вартості товару. Джерелом інформації для даного рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар, зокрема оформлений раніше у схожій кількості, за фактами митних оформлень, а саме, для товару №1 та товару №2: МД №24UA65U7 від 25.04.2024 (товар Гербіцид Євро-Ленд, РК), митна вартість якого становить 8,3077 дол/кг. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) у відповідності до статті 59 МКУ.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2025 року №UA209120/2025/000031, від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000032, від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000033.

Крім того, на виконання умов контракту від 09.12.2019 №52, сторонами підписано додаткову угоду №7 від 31.01.2022, відповідно до якої п.1.1 розділу 1 контракту викладено в наступній редакції: "Продавець зобов`язується поставити покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти від продавця на умовах CFR-Одеса (Україна) та/або FCA-Cegled (Hungary), FCA-Szolnok (Hungary) Інкотермс 2010 товар з найменуванням відповідно до Специфікації (Додатку) до Контракту, яка є невід`ємною частиною контракту".

Пункт 3.1 розділу 3 контракту викладено в наступній редакції: "Транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки CFR-Оdessa (Ukraine) та/або FCA Cegled (Hungary), FCA-Szolnok (Hungary) Інкотермс 2010. У кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі. Поставка товару здійснюється партіями на підставі письмової заявки покупця переданої по факсу".

На виконання зазначеного контракту та відповідно до отриманого прайс-листа сторонами підписано специфікацію - додаток №81 від 12.12.2024 до контракту купівлі-продажу №52 від 09.12.2019, якою сторони погодили, що загальна кількість товару до поставки товару складає: Євро-Ленд, РК (5л) за ціною 3,95 дол. США за л/1, кількість товару 90000, загальна вартість у дол. США 355500.

Продавцем було виставлено ТОВ "ТД "НЕРТУС" інвойс №PET8-SZ-1180071 від 30.12.2024 року.

У вказаному інвойсі визначено строк оплати за товар та умови поставки FCA-Szolnok (Hungary). На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ "ТД "НЕРТУС" здійснено поставку товару.

Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання додатку №81 від 12.12.2024 року "Специфікація" до контракту купівлі-продажу товару №52 від 09.12.2019 та вказаного вище інвойсу підтверджується експортною декларацією країни відправлення та міжнародною автотранспортною накладною формою (CMR) №25012374 від 23.01.2025 року.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного Контракту, позивач надав до Львівської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію ІМ 40 АА №25UA44U2 від 14.04.2025 року на товар: Євро-Ленд, РК (5л), 3,95 дол. США за л/1, та наступні документи: сертифікат якості від 23.01.2025 року, пакувальний лист №PET-ML-1179250 від 22.01.25 року, інвойс №PET8-SZ-1180071 від 30.12.2024 року, міжнародна автотранспортна накладна форма (CMR) №25012374 від 23.01.2025 року, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №457494 від 24.01.25 року, лист №10/03-01 від 10.03.25 року, довідка про транспортні витрати №01 від 23.01.2025 року, додаткова угода №7 від 31.01.2022, додаток №81 від 12.12.2024 року "Специфікація", контракт купівлі-продажу товару №52 від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання №01/02-23Н з 01.02.2023 по 31.12.2027, посвідчення А10045 з 19.07.2023 по 31.12.2033, договір №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року.

У цій декларації декларантом завлено митну вартість за першим (основним) методом визначення вартості, яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч.3, ч.4 ст.53, ст.ст. 54, 57 МК України, відповідачем надісланий запит від 14.04.2025 про надання додаткових документів у в зв`язку з встановленням того, що надані документи містять розбіжності або не містять достовірних та об`єктивних відомостей для визначення складових митної вартості товарів, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.

На запит митного органу позивач надав додаткові документи для підтвердження митної вартості по ЕМД ІМ 40 АА №25UA44U2 від 14.04.2025 року, зокрема: прайс-лист від 01.12.2024 року, висновок Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 10.04.2025 року №615, заявка №65 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.01.2025 року до договору №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року, рахунок-фактура № 02 від 28.01.2025 року, експортна декларація №25HU321010XCARW4L0 від 23.01.2025.

Однак, всупереч наданим документам, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2025 року №UA209000/2025/000120/2.

В якості підстав для відмови у здійснені митного оформлення товарів вказано, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК У не містять всіх відомостей щодо ціни фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що митним органом було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та виявлено факт заниження позивачем митної вартості товару. Джерелом інформації для даного рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар, зокрема оформлений раніше у схожій кількості, за фактами митних оформлень, а саме: МД №24UA65U7 від 25.04.2024 (товар Гербіцид Євро-Ленд, РК), митна вартість якого становить 8,3077 дол/кг. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) у відповідності до статті 59 МКУ.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.04.2025 року № UA209120/2025/000026.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, щодо порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в Автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", та наявністю у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше, суд зазначає, що інформація в автоматизованій системі митного оформлення та спрацювання ризиків є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.

Таким чином, у Львівської митниці Держмитслужби виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судом встановлено, що при прийнятті митницею рішень про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор".

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №520/10381/2020.

Щодо зазначення відповідачем про відсутність відомостей у специфікації №81 від 12.12.2024 до договору щодо вартості тари, упаковки та маркування, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до п.4.1 Контракту ціна товару визначається в доларах США (USD) та включає: вартість товару, тари, упаковки, маркірування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у специфікації.

Відповідно до п.8.1 Контракту, пакування, в якому відвантажується товар повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та зберіганні.

Згідно з п.8.2 Контракту, товар поставляється в оригінальній упаковці, а саме, у пластмасових каністрах ємністю 1л, 5л, 10л, 20л, 100л, 200л, пакетах, а також у картонних коробках.

Згідно з п.8.3 Контракту, тара та пакування входить до вартості товару та не повертається.

Тобто, продавець і покупець в контракті чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки), а також маркування товару включається до ціни товару, яка підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 685 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві, товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов`язання. Обов`язок передання товару у тарі та (або) в упаковці не поширюється на товари, які за своїм характером не потребують застосування тари та (або) упакування. Продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, я У відповідають вимогам, встановленим актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України виходить, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 01 квітня 2021 року по справі №910/5447/20 вбачається, що за відсутності законодавчої вказівки щодо оплати тари та (або) упаковки товару слід виходити з того, що обов`язок продавця щодо належного затарювання та (або) упаковки товару встановлено диспозитивною нормою, А відтак, якщо інше не передбачено умовами договору, продавець зобов`язаний відповідно до законодавчих приписів затарювати та (або) упаковувати товар без стягнення будь-якої додаткової плати. Його витрати на тару та (або) упаковку товар включаються до ціни договору купівлі-продажу.

Диспозитивний характер норми частини 1 статті 685 Цивільного кодексу України дозволяє на умовах конкретного договору встановлювати інший порядок, у тому числі й оплату витрат продавця на затарювання та (або) упакування товару.

Також, у постанові від 23.10.2018 по справі №826/19038/13-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив те, що вартість упаковки та вартість матеріалів включена у вартість товару, що виключає необхідність у її підтвердженні позивачем під час митного оформлення товару в контексті положень пункту "в" частини десятої статті 58 Митного кодексу України.

Таким чином, висновки відповідача про те, що декларантом, всупереч ч.10 ст.58 МКУ, не надано митному органу відомостей про включення пакування та маркування товару до митної вартості, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки включення таких складових до ціни (вартості) товар передбачено самим контрактом.

Щодо доводів відповідача про відсутність експортної митної декларації, суд зазначає, що декларація країни відправлення (експортна декларація) не є документом, що підтверджує митну вартість товару або її складові у розумінні частини другої статті 53 МК України, тому не надання такої декларації до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 02 березня 2018 року в справі №804/2997/17.

Отже, суд не приймає вказаний довід відповідача до уваги.

Стосовно доводів відповідача про те, що декларантом не надано до митного оформлення документів про оплату за оцінюваний товар, а наданий прайс-лист від 01.12.2024 містить лише загальні відомості, суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач разом з електронними митними деклараціями надав відповідачу: рахунок-фактуру №24 від 10.04.2025 року, рахунок-фактуру №11 від 11.04.2025 року, рахунок фактуру №25 від 16.04.2025 року, рахунок-фактура №02 від 28.01.2025 року, прайс-лист від 01.12.24 року.

Відповідно до вимог Розділу ІІІ Правил заповнення митної декларації затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі- продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 Кодексу.

Відповідно до п.5.1 Контракту, платежі за товар, визначені цим Контрактом мають бути здійснені у доларах США шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця за поставлену партію товару протягом 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем, або шляхом передплати, але не пізніше 31.12.2019.

Згідно п.5.2 Контракту, у випадку попередньої оплати за товар терміни поставки такого товару не повинні перевищувати 120 календарних днів з дати передоплати.

Відповідно до п.5.3 Контракту, у випадку якщо товар буде поставлено пізніше 31.12.2019, платежі за нього мають бути здійснені протягом 180 календарних днів з дати поставки товару.

Пунктом 6.2 Контракту визначено, що прийняття-здавання товару здійснюється протягом 24 годин з моменту поставки товару на склад покупця.

Відповідно до п.6.3 Контракту, до товаросупроводжувальних документах по контракту відносяться: інвойс, пакувальний лист, CMR, CARNET TIR та коносамент, якщо такі є.

Вказане свідчить про фактичну наявність двох способів оплати за товар: шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця за поставлену партію товару протягом 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем, або шляхом передплати. Тобто, передплата за товар не є обов`язковою умовою згідно зазначеного пункту Контракту, що в свою чергу, спростовує аргументи митного органу в частині не надання декларантом відомостей про здійснення/нездійснення передплати за товар на виконання вимог п.4 ч.2 ст.53 МКУ, оскільки оплата за товар на момент подання митної декларації не здійснювалась.

Суд звертає увагу на те, що згідно з умовами п.7.1 Контракту виходить наступне: товар повинен поставлятися протягом 14 календарних днів після отримання Продавцем по факсу письмової заявки від покупця. Датою поставки товару є дата прибуття товару на склад згідно п.3.1 Контракту. Товари поставляються завчасно погодженими партіями.

Відповідно до п.13.4 Контракту, цей Контракт набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту виконання зобов`язань у повному обсязі.

Отже, сторони Контракту передбачили строк дії Контракту - до моменту виконання зобов`язань з поставки товару, який здійснюється партіями за письмовими заявками від покупця.

Відповідно до п.13.8 Контракту, усі правовідносини, що виникають у зв`язку із цим Контрактом, які їм не врегульовані регулюються положеннями Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу Товарів від 11 квітня 1980 року. Усі питання, що входять до сфери застосування названої Конвенції і які врегульовані в цьому контракті інакше, ніж це визначено Конвенцією, мають регламентуватися виключно положеннями цього Контракту, а не названою Конвенцією. У разі, якщо при застосуванні вищевикладених правил якесь питання залишається неврегульованим, то застосовуються норми чинного в Україні національного законодавства.

Зі змісту Інвойсів №PET8-SZ-1180191 від 09.04.2025 року, №PET8-SZ-1180194 від 10.04.2025 року, №PET8-SZ-1180197 від 15.04.2025 року, №PET8-SZ-1180071 від 30.12.2024 року встановлено, що метод оплати банківський переказ, період (термін) оплати протягом 9 місяців з моменту реалізації товару продавцем.

Таким чином вказані інвойси містять чіткий метод (спосіб) і строки оплати поставленого товару, який обліковуються дев`ятимісячним строком з дня видачі інвойсу, відтак доводи митного органу в цій частині є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, суд зазначає що прайс-лист не є обов`язковим документом, передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом.

Прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом (правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.12.2020 у справі №420/2850/19).

З приводу доводів представника відповідача про ненадання до митного оформлення акту виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу наступні транспортні документи по

процедурі митного оформлення: довідки про транспортні витрати №18 від 10.04.2025 року, №19 від 11.04.25 року, №20 від 16.04.25 року, договір №02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2023 року, договір №1 на транспортне обслуговування від 01.08.2024 року, договір №05/08-ШПН/ТДН-екс. на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 05.08.2024 року.

Також, декларантом надано митному органу наступні транспортні документи: заявка №546 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.04.2025 року, заявка №549 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 11.04.2025 року, заявка №579 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 16.04.2025 року, заявка №65 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.01.2025 року, рахунок-фактуру №24 від 10.04.2025 року, рахунок-фактуру №11 від 11.04.2025 року, рахунок-фактуру №25 від 16.04.2025 року, рахунок-фактура №02 від 28.01.2025 року, прайс-лист від 01.12.24 року.

Крім того, надано лист-пояснення від 16.05.2025 року від продавця щодо умов поставки в документах на відвантаження товару українському партнеру ТОВ "ТД "НЕРТУС" автотранспортом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 23 січня 2025 року: до вищезазначеного автомобіля була завантажена продукція, що знаходилась на складі в м.Цеглед. Далі авто поїхало до м.Солнок, де завжди відбувається митне оформлення вантажу Центральною Угорською митницею. Препарат Євро-Ленд було довантажено в м.Солнок. У зв`язку тим, що він був у складі збірної авто, то він був указаний в загальній СМР. Місцезнаходження препарату Євро-Ленд в даному випадку, на вартість товару не впливало.

Таким чином, декларантом разом з митними деклараціями були подані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.10 ст.58 МК України визначений перелік витрат (складові митної вартості), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До вказаного переліку входять такі складові товарів, як витрати на транспортування товару та витрати на страхування цих товарів (пункти 5, 7 вказаної норми).

Наказ Міністерства фінансів України "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" від 24.05.2012 №599 визначає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказаний наказ Мінфіну визначає наявність рахунок-фактури достатнім документом, що підтверджує вартість транспортних послуг.

У постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.07.2023 у справі №803/718/17.

Щодо аргументу митного органу про те, що висновки ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від прийнято до уваги митницею, але не може бути підставою для підтвердження митної вартості, суд зазначає наступне.

Так, висновком ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 10.04.2025 №615, від 25.04.2025 №707 передбачено, що предметом імпорту є засіб захисту рослин "Євро-Ленд, РК", каністра 5 л, за ціною 3,95 доларів США/л на умовах поставки FCA Cegled/Szolnok.

Вказаними висновками підтверджено, що рівень цін, що імпортуються за інвойсами №PET8-SZ-1180191 від 09.04.2025 року, №PET8-SZ-1180194 від 10.04.2025 року, №PET8-SZ-1180197 від 15.04.2025 року, №PET8-SZ-1180071 від 30.12.2024 року, відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

Так, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Суд зазначає, що експертний висновок носить консультаційний характер та по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому такий висновок може вказувати лише на можливу достовірність контрактної вартості товару, з урахуванням того, що розбіжностей з іншими документами, наданими при розмитненні, висновки експерта не містять.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.07.2024 у справі №815/2564/18.

Також, суд зазначає, що Державне підприємство "Укрпромзовнішекспертиза" не є суб`єктом оціночної діяльності, не здійснює діяльність з оцінки манна та не здійснює рецензування звітів про оцінку майна, тому не зобов`язане у своїй діяльності керуватися вищевказаним Стандартом.

Відповідно, висновок №615 ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 10.04.2025 та висновок №707 ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.04.2025 не є результатом оцінки майна у розумінні ст.3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 №2658-III, тому не повинен відповідати вимогам Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти. Відповідно до п.8 ч.3 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Митний кодекс України не передбачає обов`язкового проведення оцінки товару суб`єктом оціночної діяльності з метою підтвердження заявленої митної вартості. Митним законодавством України не передбачено надання декларантом митниці будь-яких копій/вигягів інформаційних джерел, що використовуються спеціалізованою експертною організацією при наданні експертного висновку.

Також, Митний кодекс України не передбачає надання декларантом висновків про здійснення аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари.

Щодо ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості, відповідачем належних доказів щодо існування підстав для прийняття оскаржуваних рішень до суду не подано.

Також, як встановлено судом з матеріалів справи, то декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Посилання відповідача на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не є обґрунтованими, оскільки, як встановлено судом, позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та ціни, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови Контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності Позивача та його контрагента. Згідно діючого законодавства сторони угоди мають право визначати умови господарських операцій за встановленою ними домовленістю.

Суд зазначає, що митний орган не наділений правом самостійно визначати ціну товару за умови її підтвердження належними документами. Надані позивачем до митного оформлення документи передбачені умовами зовнішньоекономічного договору, за цими документами вбачаються вартісні та кількісні характеристики товару, тобто відображають ціну, визначену TОB "Торговий дім "НЕРТУС" у вигляді його митної вартості. Зазначені у цих документах відомості не викликають сумнівів щодо числових значень складових митної вартості, зазначених у митній декларації, та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Відповідач не обґрунтував неможливість визначення митної вартості за ціною контракту за першим методом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена."

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що такі рішення не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митних декларацій, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 по справі №815/1670/17.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості.

Так, як встановлено судом, відповідачем під час винесення спірних у даній справі рішень, не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності сумніву в числових значеннях або недостовірності наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів. При цьому, такий запит повинен містити як обґрунтування причин запиту, так і конкретизацію того, які саме складові митної вартості не підтверджені або викликали сумніви, в чому саме полягають розбіжності, чи впливають вони на митну вартість, які додаткові документи можуть спростувати ці сумніви.

У відзиві на позов суд не встановив вищевказаних доводів та обставин.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими та прийнятими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів від 25.04.2025 року №UA209000/2025/000130/2, від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000131/2, від 28.04.2025 року №UA209000/2025/000132/2, від 15.04.2025 року №UA209000/2025/000120/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2025 року №UA209120/2025/000031, від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000032, від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000033, від 15.04.2025 року №UA209120/2025/000026, прийняті Львівською митницею Державної митної служби України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НЕРТУС"".

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24000,00 грн суд зазначає таке.

Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді, подано копії наступних документів: договору про надання правової (правничої) допомоги №2301/23-ПД-01 від 23.01.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Комова Олега Геннадійовича, та оригінал ордеру на представництво інтересів ТОВ "Торговий Дім "Нертус" адвокатом Комовим Олегом Геннадійовичем, виданий Адвокатським об`єднанням "Справар".

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу є завищеною та не відповідає складності справи, ціні позову, обсягу робіт. Просив зменшити суму витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з наведеними обставинами суд зауважує, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України в контексті ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 30 червня 2022 року у справі №640/1175/20, від 11серпня 2022 року у справі №300/2050/19.

Вивчивши подані представником позивача докази суд встановив, що спір у даній справі не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу оскаржуваних рішень; причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень.

Відтак, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд доходить до переконання про те, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт на 24000,00 грн є неспівмірним з обставинами даного конкретного спору та у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума в розмірі - 12000,00 грн.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (вул.Нетіченська, буд.25, офіс 21, м.Харків, 61010, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул.Т.Костюшка, буд.1, м.Львів, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішень, карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 25.04.2025 року №UA209000/2025/000130/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.04.2025 року №UA209120/2025/000031, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 року № UA209000/2025/000131/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000032, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 року № UA209000/2025/000132/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.04.2025 року №UA209120/2025/000033, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 15.04.2025 року №UA209000/2025/000120/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.04.2025 року №UA209120/2025/000026, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (, 79000, м.Львів, вул. Т.Костюшка, буд.1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (, 61010, м.Харків, вул.Нетіченська, буд.25, офіс 21) судовий збір у розмірі 31708 (тридцять одна тисяча сімсот вісім) гривень 42 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (, 79000, м.Львів, вул. Т.Костюшка, буд.1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (, 61010, м.Харків, вул.Нетіченська, буд.25, офіс 21) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 жовтня 2025 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО