Справа № 380/800/25
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 рокусправа № 380/800/25
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Кривута М.П.,

за участю:

представника позивача Сав`як І.Б.,

представника відповідача Марголич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом Державного авіапідприємства "Львівські авіалінії" до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасувати рішення ,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного авіапідприємства Львівські авіалінії , місцезнаходження: 79000, м. Львів, аеропорт ЦА (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просив:

- визнати незаконним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.11.2024 №9 про нарахування пені в розмірі 10 602 761,63 грн за період з 12.02.2010 до 07.11.2024.

Ухвалою від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

12.03.2025 позивачем подано заяву про зміну підстав позову.

Ухвалою від 12.03.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову.

Ухвалою від 28.05.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19.07.2019 ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» є правонаступником ДАП «Львівські авіалінії». Вважає, що процедура узгодження вимоги від 17.04.2024 №Ю-6 завершена 12.10.2024 (датою набрання законної сили рішенням суду від 04.09.2024 у справі №380/9552/24). Відтак, першим днем нарахуванням пені за несплату штрафу за вимогою №Ю-6 від 17.04.2024 є 28.10.2024 (десять робочих днів після набрання законної сили рішенням суду від 04.09.2024 у справі №380/9552/24). Сума штрафу була сплачена правонаступником боржника 03.10.2024, відтак позивач вважає, що відсутні підстави для нарахування пені відповідачем. Також позивач вважає, що відсутні законодавчі підстави для прийняття будь якого рішення відповідачем після 01.01.2011 про нарахування пені. Із набранням чинності з 01.01.2011 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VІ) наведена норма п.2 ч.9 ст.106 Закону №1058 IV була скасована. Відповідно до положень абз.6 пп.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ виключають повністю можливість застосування такого Закону при врегулюванні правовідносин, визначених у цих пунктах. Тому зазначені правовідносини регулюються лише положеннями Закону №1058 IV в редакції до 01.01.2011 та іншими нормативно правовими актами в редакції до 01.01.2011, прийнятими на його виконання. Відповідно до положень Закону №1058 IV в редакції до 01.01.2011 розмежовано поняття фінансова санкція та пеня. Вважає, що з 01.01.2011 не збережено повноважень Пенсійного фонду України у нарахуванні пені. Вважають, що до спірних правовідносин належить застосовувати за аналогією законодавство України, яке регулює подібні правовідносини в період виникнення зазначеного спору, зокрема ч.3 ст.25 Закону №2464, відтак після 01.01.2011 пеня та штраф не нараховується. Також позивач вважає, що до спірних правовідносин з урахуванням положень ч.6 ст.7 КАС України належить застосовувати за аналогією законодавство України ,яке регулює подібні правовідносини в період виникнення кризових явищ, таких як COVID-19 та широкомасштабне військове вторгнення рф (п.9-11, 9-22 Закону №2464-VІ). Також вказує, що підприємством уже було понесено тягар відповідальності за порушення Закону №1058 IV, сплачено штраф та пеню, відтак при відсутності заборгованості зі сплати страхових внесків та по факту сплати штрафу та пені, їм додатково нараховано спірним рішенням пеню. Тому вважає, що при прийнятті спірного рішення відповідачем порушено принцип пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

02.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив. Вважають, що доводи відповідача, викладені у відзиві, суперечать нормативно правовим актам, які регулюють спірні правовідносини. Вважають, що узгодження суми штрафу, яка була визначена у вимозі від 17.04.2024 №Ю-6 об`єктивно не могло відбутись до моменту винесення такої вимоги. Посилання відповідача на договір про розстрочення від 27.07.2009 №1 як підставу для нарахування пені є незаконним з огляду на те, що такий договір укладався з метою розстрочення сум штрафів та пені, а не страхових внесків, відтак договір не входить в перелік документів для нарахування пені згідно п.10.1 Інструкції та не є документом для нарахування пені. Заперечує факт того, що вимога від 17.04.2024 №Ю-6 містить зобов`язання зі сплати того ж боргу, що був визначений в договорі про розстрочення №1 від 27.07.2009 в силу розбіжності суми боргу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства. Звертає увагу, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 01.01.2011. Борг сплачений позивачем був узгоджений до винесення рішення суду від 04.09.2024 №380/9552/24. Датою виникнення боргу та відповідно першим днем нарахування пені слід вважати 12.02.2010, про що свідчать облікові дані з карток особових рахунків.

26.05.2025 надійшли заперечення відповідача. Вказують, що за умовами договору про розстрочення позивач був зобов`язаний сплатити суми штрафних санкцій з дня розірвання договору а саме 12.02.2010.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Сума заборгованості Державного авіапідприємства Львівські авіалінії зі сплати платежів до Пенсійного фонду України станом на 01.01.2009 становила 378927,14 грн: 33,2% - 3 464 346,70 грн (в т. ч. недоїмка - 1927071,40 грн, штрафна санкція - 912019,33 грн, пеня - 625255,97 грн); 2% - 324780,44 грн (в т. ч. недоїмка - 207230,16 грн, штрафна санкція - 69534,56 грн, пеня - 48015,72грн).

Відповідно до пункту 141 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.05.2009 № 15-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2009 за № 521/16537 між Державного авіапідприємства Львівські авіалінії та відповідачем укладено договір про розстрочення від 27.07.2009 № 1 на суму 3 562 537,92 грн (штрафна санкція - 2 031 457,57 грн, пеня - 1 531 080,35 грн).

Відповідно до договору про розстрочення від 27.07.2009 № 1 позивачем сплачено 187501,98 гривень.

У зв`язку з невиконанням умов договору, відповідно до абзацу 2 пункту 141 Закону прийнято Рішення від 12.02.2010 № 4 про дострокове розірвання договору про розстрочення від 27.07.2009 № 1. Залишок несплаченої штрафної санкції і пені - 3 375 035,94 грн (в т. ч. штрафна санкція - 1 924 581,44 грн, пеня - 1 450 454,5 грн).

Загальна сума заборгованості зі сплати платежів до Пенсійного фонду України та сплати страхових коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на 24.08.2010 становила 6 856 924,24 грн: 33,2% - 6 336 499,88 грн (в т. ч. недоїмка - 2 122 100,5 грн, штрафна санкція - 1 992 480,54 грн, пеня - 2 221 918,84 грн) 2% - 520 424,36 грн (в т. ч. недоїмка - 151 942,28 грн, штрафна санкція - 153 221,67 грн, пеня-215 260,41 грн).

25.08.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір № 11 про розстрочення на суму 4 266 757,59 гривень.

Загальна сума заборгованості зі сплати платежів до Пенсійного фонду України та сплати страхових коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування після розстрочення станом на 25.08.2010 становила 2 590 166,65 грн: 33,2% - 2 421 184,17 грн (в т. ч. недоїмка - 2 122 100,50 грн, штрафна санкція - 48 165,68 грн, пеня - 250 917,99 грн); 2% - 168 982,48 грн (недоїмка - 151 942,28 грн, штрафна санкція - 2 742,53 грн, пеня - 14 297,67 грн). Сплачено по Договору - 730 975,20 гривень.

У зв`язку з невиконанням умов договору органом Пенсійного фонду прийнято Рішення від 26.07.2011 № 8 про дострокове розірвання договору про розстрочення 25.08.2010 № 11. Залишок несплаченої штрафної санкції і пені 3 535 782,39 грн (штрафна санкція - 1 736 069,16 грн, пеня - 1 799 713,23 грн).

Згідно з актом звірки від 25.05.2012 між Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та Державним авіапідприємством Львівські авіалінії борг перед Пенсійним фондом позивача складав 5 980 005,08 грн: по страхових внесках - 4 095 233,49 грн, єдиному внеску - 1 872 356,17 грн, пільгових пенсіях - 12 415,43 грн).

Відповідно до акту звірки від 17.07.2013 № 2872 2012 між Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та Державним авіапідприємством Львівські авіалінії борг перед Пенсійним фондом позивача складав: по єдиному внеску 2142475,80 грн, борг по страхових внесках 4095233,49 грн (штрафні санкції 1980325,80 грн, пеня 2114907,69 грн), по пільгових пенсіях 33366,26 грн.

Згідно з актом звірення від 22.08.2016 між Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та Державним авіапідприємством Львівські авіалінії борг перед Пенсійним фондом позивача складав 4 298 929,11 грн: по страхових внесках - 4 095403,49 грн, штрафні санкції 1 980 495,80 грн, пеня 2 114 907,69 грн.

17.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області винесено вимогу про сплату боргу № Ю-6 по недоїмці зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4095403,49 грн., в тому числі: штраф 1 980 495,80 грн., пені 2 114 907,69 грн.

Дані обставини встановлені судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 (яке набрало законної сили) у справі №380/9552/24.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 (яке набрало законної сили) у справі №380/9552/24 у задоволенні адміністративного позову Державного авіапідприємства Львівські авіалінії до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги від 17.04.2024 № Ю-6 відмовлено повністю.

03.10.2024 та 07.11.2024 позивачем (правонаступником) сплачено борг в розмірі 4095403,49 грн.

15.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області винесено рішення №9 про нарахування пені (0,1%) в розмірі 10 602 761,63 грн. за період з 12.02.2010 по 07.11.2024 на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Розрахунок фінансових санкцій та пені, картки особового рахунку страхувальника долучені відповідачем до відзиву (а.с.64-70, 85-86).

Вважаючи вказане рішення №9 від 15.11.2024 протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи цей спір, суд виходив з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-ІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин до 01.01.2011).

Серед іншого, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками (стаття 5 Закону №1058-ІV).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1058-ІV:

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 14 Закону №1058-ІV страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (частина перша статті 15 Закону №1058-ІV).

Відповідно до частини другої статті 106 Закону №1058-IV (в редакції, що діяла до 01.01.2011 - в періоді часу, за який нараховані страхові внески), суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Частиною п`ятнадцятою статті 106 Закону №1058-ІV визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є для страхувальників, зазначених у п.п.1, 2, 4 ст.14 цього Закону, - календарний місяць.

Відповідно до пункту 9.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі Інструкція №21-1), до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Згідно з пунктом 9.3.Інструкції №21-1, фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев`ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, у таких розмірах:

пп. 9.3.2 Інструкції №21-1, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Пунктом 9.6 Інструкції №21-1 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України визначено, що суми штрафів, передбачених п.п. 9.3 та п.п.9.4 цієї Інструкції, підлягають сплаті страхувальником чи банком, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення, або можуть бути оскаржені у цей самий строк до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу Пенсійного фонду, посадовими особами якого прийнято це рішення.

Відповідно до пункту 10.1 Інструкції №21-1 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку та розмірах, визначених цим пунктом. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.

Документами, які є підставою для нарахування пені, є:

документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати,

розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою;

звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою;

звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи);

рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 106 Закону № 1058 (в редакції до 01.01.2011) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Частиною дев`ятою статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції, зокрема за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини дванадцятої статті 106 Закону № 1058-IV нарахування пені, передбаченої частинами дев`ятою та десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

За змістом частини дев`ятої статті 20 Закону № 1058-IV днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду або у випадках, передбачених цим Законом, на рахунок Накопичувального фонду - день списання установою банку, установою Державного казначейства України суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Із набранням чинності з 01.01.2011 Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VІ) наведена вище норма ч. 9 статті 106 із Закону № 1058-ІV була виключена.

Відповідно до положень абзацу шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відтак суд вказує, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 01.01.2011.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 у справі №817/1049/15, від 07.12.2019 у справі 816/327/17, від 09.07.2020 у справі № 804/8024/17.

Згідно з пунктом 8.1. Інструкції №21-1 стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Пунктом 8.2. Інструкції №21-1 передбачено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до пункту 8.3. Інструкції №21-1 вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов`язаний сплатити зазначені у вимозі суми. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку (пункти 8.4, 8.5 Інструкції №21-1).

Сума заборгованості Державного авіапідприємства Львівські авіалінії зі сплати платежів до Пенсійного фонду України станом на 01.01.2009 становила 378927,14 грн: 33,2% - 3 464 346,70 грн (в т. ч. недоїмка - 1927071,40 грн, штрафна санкція - 912019,33 грн, пеня - 625255,97 грн); 2% - 324780,44 грн (в т. ч. недоїмка - 207230,16 грн, штрафна санкція - 69534,56 грн, пеня - 48015,72грн).

Відповідно до пункту 141 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.05.2009 № 15-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2009 за № 521/16537 між Державного авіапідприємства Львівські авіалінії та відповідачем укладено договір про розстрочення від 27.07.2009 № 1 на суму 3 562 537,92 грн (штрафна санкція - 2 031 457,57 грн, пеня - 1 531 080,35 грн).

Відповідно до договору про розстрочення від 27.07.2009 № 1 позивачем сплачено 187501,98 гривень.

У зв`язку з невиконанням умов договору, відповідно до абзацу 2 пункту 141 Закону прийнято Рішення від 12.02.2010 № 4 про дострокове розірвання договору про розстрочення від 27.07.2009 № 1. Залишок несплаченої штрафної санкції і пені - 3 375 035,94 грн (в т. ч. штрафна санкція - 1 924 581,44 грн, пеня - 1 450 454,5 грн).

Загальна сума заборгованості зі сплати платежів до Пенсійного фонду України та сплати страхових коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на 24.08.2010 становила 6 856 924,24 грн: 33,2% - 6 336 499,88 грн (в т. ч. недоїмка - 2 122 100,5 грн, штрафна санкція - 1 992 480,54 грн, пеня - 2 221 918,84 грн) 2% - 520 424,36 грн (в т. ч. недоїмка - 151 942,28 грн, штрафна санкція - 153 221,67 грн, пеня-215 260,41 грн).

Договір про розстрочення від 27.07.2009 № 1 укладено відповідно до пункту 141 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.05.2009 № 15-1.

Згідно п.2 Постанови Правління Пенсійного фонду України №15-1 від21.05.2009 «Про затвердження Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року»(далі Порядок №15-1) (із змінами і доповненнями), а бажанням страхувальника розстроченню підлягають:

1) суми штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ). При цьому суми штрафів та пені, сплачені та зараховані відповідно до частини п`ятої статті 106 зазначеного Закону, розстрочуються в сумі, що не перевищує суму простроченої заборгованості із сплати страхових внесків (недоїмки) станом на 1 січня 2009 року;

2) суми штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, згідно з пунктом 2 частини дев`ятої статті 106 Закону України "Про

загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).

3) суми штрафів та пені, накладених (нарахованих) згідно з пунктом 2 частини дев`ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у разі невиконання умов окремого договору.

Не підлягають розстроченню суми накладених (нарахованих) у зазначений період штрафів та пені, що сплачені страхувальником, який станом на 1 січня не має заборгованості перед Пенсійним фондом України із сплати страхових внесків, штрафів та пені.

Відповідно до п.5 Порядку №15-1 після одержання заяви від страхувальника управління Пенсійного фонду України у районі, місті або районі у місті визначає суму штрафів та пені, яка підлягає розстроченню, згідно з картками особових рахунків платників та протягом 10 робочих днів вручає (надсилає) страхувальнику рішення про розстрочення за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Відповідно до абз.4 п.9 Порядку №15-1, з дня дострокового розірвання договору про розстрочення страхувальник зобов`язаний сплатити невнесену суму розстроченого боргу зі сплати штрафів та пені. Несплачені суми розстрочених штрафів та пені переносяться із картки розстрочених сум до картки особового рахунку страхувальника днем розірвання договору про розстрочення.

Окрім того, відповідно до п.2.3 договору про розстрочення від 27.07.2009 № 1 страхувальник зобов`язується сплатити суму розстроченого боргу з дня дострокового розірвання договору про розстрочення страхових внесків.

Відповідно, днем розірвання договору про розстрочення, а саме 12.02.2010 відповідачем перенесено не сплачені суми розстрочених штрафів та пені із картки розстрочених сум до картки особового рахунку страхувальника.

Твердження позивача про те, що нарахування пені на суму штрафних санкцій повинно нараховуватись з 07.05.2024 є необґрунтованим, оскільки строк сплати штрафних санкцій (які розстрочені) настав саме 12.02.2010.

Окрім того, посилання позивача на той факт, що кредиторські вимоги відповідача не були визнані судом відхиляються, оскільки не спростовують того факту, що позивачем визнавалась заборгованість зі сплати штрафних санкцій, та яка була узгодженою.

Відтак, 15.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області правомірно винесено рішення №9 про нарахування пені (0,1%) в розмірі 10 602 761,63 грн. за період з 12.02.2010 по 07.11.2024 на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Щодо доводів позивача про застосування до спірних правовідносин аналогії закону, суд такі відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.6.ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Аналогія закону полягає у застосуванні судом норми правової або норм, що регулюють відносини, подібні до тих, які є предметом розгляду в межах конкретного правового спору. Необхідність застосування аналогії закону пов`язана з тим, що навіть найрозвиненіше законодавство об`єктивно не здатне заздалегідь унормувати всі нетипові ситуації, які потребуватимуть правового реагування. Суд зазначає, що в даній ситуації наявний відповідний нормативно-правовий акт, норми якого безпосередньо регулюють зазначені правовідносини.

Отже, позивачем не доведено наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення №9 від 15.11.2025 про нарахування пені (0,1%) в розмірі 10 602 761,63 грн. за період з 12.02.2010 по 07.11.2024 на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, а останнє прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим не вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72,77, 90, 94, 139, 241 -246, 295 КАС України , суд

ухвалив :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.10.2025.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна