Справа № 440/2865/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 р.Справа № 440/2865/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відео конференції адміністративну справу за апеляційною скаргою керівника Глобинської окружної прокуратури в інтересах держави на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/2865/22

за позовом керівника Глобинської окружної прокуратури в інтересах держави

до Козельщинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році керівник Глобинської окружної прокуратури в інтересах держави (далі також позивач, прокурор, апелянт) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Козельщинської селищної ради (далі також відповідач), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради, що полягає у не вчиненні дій з розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина;

зобов`язати Козельщинську селищну раду вчинити дії спрямовані на розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина.

19.09.2022 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову прокурора відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем розпочато здійснення заходів щодо організації розроблення генерального плану смт. Козельщина. Судом не надано оцінку, що з часу прийняття Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік і до прийняття судом рішення пройшло 9 місяців, однак жодних дій для виготовлення Генерального плану селища не вчинено, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідачів. Матеріалами справи доведено, що відповідач не вчиняв жодних дій по розроблення і затвердження Генерального плану селища Козельщина, не виконав вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Крім того, судом не враховано, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, у зв`язку з чим у суду були наявні підстави, встановлені ч. 4 ст. 189 КАС України, для задоволення вимог керівника Глобинської окружної прокуратури.

06.08.2024 постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року змінено з підстав та мотивів його прийняття.

22.07.2025 постановою Верховного Суду касаційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури задоволено частково.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі № 440/2865/22 скасовано.

Справу № 440/2865/22 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

12 серпня 2025 року справа надійшла до Другого апеляційного адміністративного суду та передано в провадження судді Любчич Л.В.

01.09.2025 відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому повідомив, що ним на цей час ужито усі заходи для його виконання на розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина, а саме 20.08.2025 на офіційному сайті Козельщинської селищної ради оприлюднено Повідомлення про оприлюднення проєкту містобудівної документації, початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості та проведення громадських слухань проєкту містобудівної документації „Генеральний план з планом зонування території селища Козельщина Кременчуцького району Полтавської області та звіту про стратегічну екологічну оцінку до нього. Громадські слухання та презентація проєкту містобудівної документації відбудеться 05 вересня 2025 р. о 13.00 за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, селище Козельщина, вулиця Остроградського, будинок, 75/15 (приміщення виконавчого комітету Козельщинської селищної ради).

Стверджує, що після проведення громадських слухань розроблений Генеральний план селища Козельщина буде затверджений на найближчій сесії Козельщинської селищної ради.

Вважає, що Козельщинська селищна рада вчинила усі дії з розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України є підставою для закриття провадження у справі.

Прокурор подав заяву, в якій заперечив наявність підстав для закриття провадження у справі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС У.країни.

20.10.2025 ухвалою колегії суддів постановленою без ухвалення окремого процесуального документа, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України залишено без задоволення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 затверджено Список історичних населених місць України. До вказаного Списку, серед інших, занесено історично населене місце селище міського типу Козельщина Полтавської області.

За змістом листа Козельщинської селищної ради № 2368 від 08.11.2021 у 2019 році розроблено документацію «Історико архітектурний опорний план селища міського типу Козельщина Полтавської області (з розробленням зон охорони пам`яток архітектури)».

Наукова проектна документація розглянута Науково-методичною радою з питань охорони культурної спадщини Міністерства культури України та погоджена Міністерством культури, молоді та спорту України згідно листа 5/6 11.1. від 11.02.2020, наказу № 717 від 11.02.2020 «Про затвердження меж та режимів використання історичного ареалу смт.Козельщина Полтавської області».

Оскільки відповідно до статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» історико-архітектурний опорний план розробляється у складі генерального плану населеного пункту, Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області до Козельщинської селищної ради 03.12.2021 направлено лист про вжиття заходів щодо розроблення та затвердження генерального плану смт. Козельщина.

14.12.2021 Козельщинська селищна рада листом № 2606 повідомила, що проект рішення «Про затвердження Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік» планується винести на розгляд та затвердження 17 сесією 8 скликання Козельщинської селищної ради 22 грудня 2021 року.

22.12.2021 рішенням 17 сесії 8 скликання Козельщинської селищної ради затверджено проект рішення «Про затвердження Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік».

Вважаючи протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради щодо не вчинення дії із розроблення та затвердження Генерального плану селища Козельщина, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що смт. Козельщина Полтавської області віднесено до історичних населених місць України, а отже у складі генерального плану має бути розроблено історико-архітектурний опорний план, в якому зазначено інформацію про об`єкти культурної спадщини. Судом зауважено, що до компетенції селищної ради віднесено затвердження генерального плану, більш того контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудування та за дотриманням вимог щодо охорони культурної спадщини покладено на органи місцевого самоврядування, тобто на відповідача. Водночас судом враховано повідомлення Козельщинської селищної ради листом від 14.12.2021, що розроблення генерального плану смт. Козельщина включено до переліку заходів з реалізації Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік. Відтак судом встановлено, що на цей час відповідачем розпочато здійснення заходів щодо організації розроблення генерального плану смт. Козельщина. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що селищна рада вчиняє дії із розроблення та затвердження генерального плану смт. Козельщина.

Колегія суддів, розглядаючи апеляційну скаргу позивача в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом.

Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначаються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі- Закон №3038-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону 3038-VI планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає:

1) прогнозування розвитку територій;

2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій;

3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням;

4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій;

5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, транспортних, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів;

6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності;

7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів;

8) реконструкцію існуючої забудови та територій;

9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень;

10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури;

10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення;

11) проведення моніторингу забудови;

12) ведення містобудівного кадастру;

13) здійснення контролю у сфері містобудування.

Згідно з ч. 1, 3 - 8 ст. 17 Закону №3038-УІ генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Розробником генерального плану населеного пункту може бути суб`єкт господарювання, який має право здійснювати розроблення містобудівної документації відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність" та документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.

Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.

Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" як обмеження у використанні земель у сфері забудови.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у встановлений строк:

1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні генерального плану населеного пункту;

2) визначають у встановленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування;

3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури (для міст Києва та Севастополя, обласних центрів, міст обласного значення), щодо визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення генерального плану населеного пункту;

4) повідомляють через місцеві медіа про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами;

5) організовують проведення громадського обговорення проекту генерального плану;

6) забезпечують попередній розгляд проекту генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівною радою відповідного рівня;

7) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад;

8) забезпечують розроблення проекту генерального плану населеного пункту з урахуванням обмежень у використанні земель, у тому числі обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України;

9) забезпечують здійснення стратегічної екологічної оцінки.

Згідно з ч. 1, 3, 4 статті 16 Закону 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.

Порядок обміну інформацією між містобудівним кадастром та Державним земельним кадастром встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Внесення змін до містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у порядку, визначеному законодавством для її розроблення та затвердження.

Склад, зміст, порядок розроблення та оновлення містобудівної документації на місцевому рівні встановлюються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.

Містобудівна документація на місцевому рівні містить розділ інженерно-технічних заходів цивільного захисту. Затвердження містобудівної документації на місцевому рівні за відсутності такого розділу забороняється.

Склад, зміст, механізм розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні: комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території, а також склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту врегульовані Порядком розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 1 вересня 2021 р. № 926.

Відповідно до статті 1,2 Закону України "Про основи містобудування" (далі - Закон №2780-ХІІ) містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури. Головними напрямами містобудівної діяльності є планування, забудова та інше використання територій.

Згідно зі статтею 7 Закону №2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 8 Закону №2780-ХІІ, державне регулювання у сфері містобудування полягає в: плануванні територій на загальнодержавному, регіональному та місцевому рівнях; аналізі стану містобудування, прогнозуванні його розвитку; підготовці, затвердженні та реалізації державних, регіональних і місцевих містобудівних програм, містобудівної документації; координації взаємодії суб`єктів містобудівної та архітектурної діяльності; наданні вимог щодо урахування державних інтересів під час розроблення містобудівної документації; проведенні експертизи містобудівної документації та проектів конкретних об`єктів; розробці і затвердженні будівельних норм, кошторисних норм, нормативів і правил; контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об`єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві; контролі за дотриманням вимог щодо охорони культурної спадщини та збереженням традиційного характеру середовища населених пунктів.

Згідно зі статтею 12 Закону №2780-ХІІ до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Державний контроль у сфері містобудування здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими на це державними органами (ст. 24 Закону №2780-ХІІ ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 затверджено Список історичних населених місць України. До вказаного Списку, серед інших, занесено історично населене місце селище міського типу Козельщина Полтавської області.

Аналіз наведених приписів чинного законодавства дає підстави для висновку про покладення на відповідача обов`язку з розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина.

Згідно з листом Козельщинської селищної ради №2368 від 08.11.2021 у 2019 році розроблено документацію «Історико архітектурний опорний план селища міського типу Козельщина Полтавської області (з розробленням зон охорони пам`яток архітектури)». Наукова проєктна документація розглянута Науково-методичною радою з питань охорони культурної спадщини Міністерства культури України та погоджена Міністерством культури, молоді та спорту України «лист 5/6 11.1. від 11.02.2020, наказ №717 від 1 1.02.2020 «Про затвердження меж та режимів використання історичного ареалу смт. Козельщина Полтавської області»).

Прокуратурою до Козельщинської селищної ради 03.12.2021 направлено лист в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у якому повідомлено про встановлені порушення та запропоновано самостійно вжити заходи щодо розроблення та затвердження генерального плану смт. Козельщина.

03.12.2021 прокуратурою до Козельщинської селищної ради направлено лист про вжиття заходів щодо розроблення та затвердження генерального плану смт. Козельщина.

14.12.2021 Козельщинська селищна рада листом №2606 повідомила, що проєкт рішення «Про затвердження Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік» планується винести на розгляд та затвердження 17 сесією 8 скликання Козельщинської селищної ради 22 грудня 2021 року.

Рішенням 17 сесії 8 скликання Козельщинської селищної ради затверджено проект рішення «Про затвердження Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік».

Отже, як на момент звернення прокурора з цим позовом до суду першої інстанції, так і на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, Козельщинська селищна рада безпідставно не вчиняла дії із розроблення та затвердження Генерального плану селища Козельщина.

Колегія суддів враховує, що відповідач до суду першої інстанції надав відзив на позовом, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі та вказав на неможливість вчинення відповідних дій з огляду на брак коштів.

Підсумовуючи наведене, колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову прокурора з огляду на доведення належними та допустимими доказами факту не вчинення дій Козельщинською селищною радою з розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина, яке на останню покладено законом.

Відсутність у відповідача коштів на вчинення відповідних дій, а також часткове виконання вимог прокурора не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні цього позову.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на наявність підстав для відмови в задоволенні вимог апеляційної скарги зважаючи на те, що на час апеляційного розгляду ним ужито усі заходи для виконання на розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не може давати оцінку обставинам, які виникли після ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки така зміна обставин не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України.

Отже, фактичне часткове усунення протиправної бездіяльності органом місцевого самоврядування після винесення рішення судом першої інстанції не може бути визнано підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки на час винесення рішення судом першої інстанції рішення такі обставини не існували.

Разом з цим колегія суддів зауважує, що якщо станом на момент ухвалення цієї постанови відповідач повністю усуне свою протиправну бездіяльність, у позивача будуть відсутніми підстави для виконання постанови суду апеляційної інстанції у примусовому порядку.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 313, 315, 317, 313, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Глобинської окружної прокуратури в інтересах держави - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року по справі № 440/2865/22 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов керівника Глобинської окружної прокуратури в інтересах держави - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради, що полягає у не вчиненні дій з розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина.

Зобов`язати Козельщинську селищну раду вчинити дії спрямовані на розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 29.10.2025.