Справа № 560/440/25
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/440/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

30 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області за № 35 від 10.12.2024 щодо неврахування в загальний стаж ОСОБА_1 періодів роботи:

з 10.04.1984 по 17.01.1985 в Ленінаканському текстильному комбінаті ім. Травневого повстання (з 10.04.1984 прийнята до УКК на навчання за професією ткачихи, а з 01.10.1984 - на посаді ткачихи), зазначений в архівній довідці Національного архіву Вірменії № С-4228 від 29.04.2024;

з 13.02.1995 по 10.10.1998 у філії фірми "Обрій" на посаді продавця продовольчих товарів, зазначений у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.2000;

з 01.04.2000 по 30.09.2000 в суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 на посаді реалізатора та зайняття торговельно-посередницькою діяльністю, згідно з трудовою угодою від 20.04.2000 та довідки № 2020-24-05125 від 22.11.2024.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи:

з 10.04.1984 по 17.01.1985 в Ленінаканському текстильному комбінаті ім. Травневого повстання (з 10.04.1984 прийнята до УКК на навчання за професією ткачихи, а з 01.10.1984 - на посаду ткачихи), зазначений в архівній довідці Національного архіву Вірменії № С-4228 від 29.04.2024;

з 13.02.1995 по 10.10.1998 у філії фірми "Обрій" на посаді продавця продовольчих товарів, зазначений у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.2000;

з 01.04.2000 по 30.09.2000 в суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 на посаді реалізатора та зайняття торговельно-посередницькою діяльністю, згідно з трудовою угодою від 20.04.2000 та довідки № 2020-24-05125 від 22.11.2024.

- здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вказаних періодів роботи з 19.07.2022.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 29.04.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 35 від 10.12.2024.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.04.1984 по 17.01.1985, з 13.02.1995 по 10.10.1998, з 01.04.2000 по 30.09.2000 та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 04.12.2024. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №040762 від 06.07.2022, позивачу встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.08.2023. Огляд інваліда - вперше.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 133544 від 13.07.2023, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання довічно.

04.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.12.2024 № 35 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.

У рішенні зазначено, зокрема, що страховий стаж позивача становить 13 років 10 місяців 0 днів (необхідний стаж становить 14 років).

До страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 10.04.1984 по 17.01.1985 - на підставі архівної довідки № С-4228 від 29.04.2024, у зв`язку з відсутністю нотаріально завіреного перекладу печатки на українську мову;

- період роботи з 13.02.1995 по 10.10.1998 - згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.2000, оскільки запис у дублікаті не відповідає вказаному періоду роботи;

- період роботи з 01.04.2000 по 30.09.2000 - відповідно до довідки №2220-24-05125 від 22.11.2024, оскільки у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.08.2024.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно з ч.1 статті 9 Закону №1058-IV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У свою чергу, статтею 32 Закону №1058 установлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови позивачу у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи з 10.04.1984 по 17.01.1985 стало посилання на відсутність нотаріально завіреного перекладу печатки з архівної довідки № С-4228 від 29.04.2024, виданої Національним архівом Вірменії.

У зазначеній архівній довідці вказано, що згідно з особовими картками Ленінаканського текстильного комбінату імені Травневого повстання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була:

- 10 квітня 1984 року, на підставі наказу №143, зарахована до УКК на навчання за професією ткачихи;

- 01 жовтня 1984 року, наказом №391, переведена на посаду ткачихи;

- 17 січня 1985 року, на підставі наказу №30, звільнена з роботи.

Підставою видачі довідки зазначено: фонд Ш-20, опис 1а, справа 452, особова картка працівника (форма Т-2).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний переклад архівної довідки Національного архіву Вірменії від 29.04.2024 № С-4228, а також засвідчений переклад печатки, що міститься на зазначеній довідці. Переклад печатки на українську мову виконано з дотриманням вимог чинного законодавства та нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартиненко А.М.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи з 10.04.1984 по 17.01.1985.

При цьому, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Слід також зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Згідно записів дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 15.09.2000, судом встановлено, що в період з 13.02.1995 по 10.10.1998 позивач працював продавцем продовольчих товарів в філії фірми "Обрій".

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 13.02.1995 по 10.10.1998, згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.2000, у зв`язку з тим, що період початку трудової діяльності вказано раніше дати видачі трудової книжки, є необґрунтованою, оскільки працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що період роботи з 13.02.1995 по 10.10.1998, згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.2000 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Крім того, за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано: - період роботи з 01.04.2000 по 30.09.2000, оскільки робота на даному підприємстві не підтверджується даними індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Згідно з укладеною трудовою угодою від 20 квітня 2000 року між ОСОБА_2 (власник) та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 (робітники), власник зобов`язується найняти на роботу робітників для виконання функцій реалізаторів та здійснення торговельно-посередницької діяльності. В угоді вказано, що за виконану роботу власник повинен сплачувати робітникам щомісячну заробітну плату, яка не може бути меншою за мінімальну заробітну плату, а також забезпечити належні умови праці та охорону праці, згідно з чинним законодавством, включаючи техніку безпеки, виробничу санітарію та гігієну.

Трудова угода укладена на строк три роки (пункт 7 угоди).

Поряд з цим, наявність у системі персоніфікованого обліку (Реєстрі застрахованих осіб) відомостей про періоди трудової діяльності застрахованих осіб у подальшому є підставою для призначення та здійснення пенсійних виплат. В свою чергу, відсутність у Реєстрі відповідної інформації призводить до порушення права застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Водночас, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи до страхового стажу через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 року у справі №423/757/17.

Слід також враховувати, що у постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 607/4451/16-а викладено правову позицію, згідно якої сама по собі відсутність записів у трудовій книжці чи відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу (сплату страхових внесків в ПФУ) не може бути достатнім та належним доказом підтвердження відсутності трудових відносин.

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що періоди роботи з 01.04.2000 по 30.09.2000 підлягали зарахуванню до страхового стажу позивача.

Тому, суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.04.1984 по 17.01.1985, з 13.02.1995 по 10.10.1998 та з 01.04.2000 по 30.09.2000.

Також, суд звертав увагу, що страховий стаж позивача, який врахований пенсійним органом, складає 13 років 10 місяців 0 днів., та з урахуванням періодів страхового стажу, які підлягають зарахуванню та самостійно визначеного пенсійним органом, в сукупності стаж позивача достатній для призначення пенсії по інвалідності (більше 14 років).

Таким чином, є протиправним та підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 35 від 10.12.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

З матеріалів справи встановлено, що позивач вперше звернувся до пенсійного органу 19.07.2022 року з заявою про призначення пенсії, повторно звернувся 16.08.2022, 16.09.2022, 26.09.2022, 02.10.2023, 17.10.2023 та 08.07.2024. Однак, оскільки прийняті пенсійними органами рішення за такими заявами не були оскаржені та є чинними, підстави для призначення пенсії за такими заявами відсутні.

Як наслідок, пенсію слід призначити з дати звернення 04.12.2024, за результатами якого прийняте оскаржуване рішення, яке судом визнається протиправним та скасовується. Тому, позовні вимоги підлягали частковому задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.