Справа № 280/9745/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9745/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. (суддя Конишева О.В) в адміністративній справі №280/9745/24 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 р. за період з 24 лютого 2022 р. до 08 липня 2022 р.;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 р. за період з 24 лютого 2022 р. до 08 липня 2022 р., із урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", в редакції чинній з 29 січня 2020 р. при обчисленні йому з 29 січня 2020 р. по 14 серпня 2024 р. включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок з 29 січня 2020 р. по 14 серпня 2024 р. включно належних, із урахуванням проведених раніше виплат сум грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Законом України

«Про Державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату із урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 29 січня 2020 р. по день фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем не було виплачено всю суму грошового забезпечення позивача, а також протиправно з 29 січня 2020р. розраховано грошове забезпечення, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Судом:

- визнано протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в чинній з 29 січня 2020 р. редакції, при обчисленні ОСОБА_1 починаючи з 29 січня 2020 р. по 19 травня 2023 р. включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язано Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 29 січня 2020 р. по 19 травня 2023 р. включно, із урахуванням проведених раніше виплат належні суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, премії, визначивши їх розмір, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату, із урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у задоволенні заявлених ним позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що відповідач здійснював позивачу виплату додаткової винагороди не в повному обсязі. Водночас, позивач не мав наміру скасовувати накази відповідача про нарахування йому грошового забезпечення, оскільки в такому випадку він поставив би під сумнів правомірність нарахування не тільки свого грошового забезпечення , а інших своїх колег. Суд першої інстанції проігнорував, що позивач мав повні відпрацьовані місяці у березні, квітні та травні 2022 р., однак відповідач здійснював нарахування йому додаткової винагороди тільки за години, а не робочі дні. Відповідач в даному випадку керувався листом Міністерства юстиції України від 20 травня 2022 р. №38144/16.3.2/32-22, який є лише роз`ясненням та має рекомендаційний характер.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.

ОСОБА_1 проходив службу в воєнізованому формуванні "ЦИКЛОН" Міжрегіонального управління та був звільнений з Державної кримінально-виконавчій службі України 14 серпня 2024 р.

На адвокатський запит представника позивача, відповідач листом від 28 серпня 2024р. повідомив, що згідно із наказом Міжрегіонального управління від 25 травня 2022 р. №117/ОС-22 позивачу виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 за період з 24 лютого 2022 р. по 25 квітня 2022 р. в сумі 27 257,71 грн. Розрахунок додаткової винагороди проведено із урахуванням вимог листа Міністерства юстиції України від 20 травня 2022 р. № 38144/16.3.2/32-22, де розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах в розрахунку (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу). Відповідно до табелю обліку робочого часу та графіку несення служби ОСОБА_1 за період з 24 лютого 2022 р. по 25 квітня 2022 р. ніс службу 661,3 годин. Також згідно із наказом Міжрегіонального управління від 15 серпня 2022 р. № 202/ОС-22 ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода за період з 26 квітня 2022 по 31 травня 2022 р. в сумі 11 650,29 грн. Відповідно до табелю обліку робочого часу та графіку несення служби ОСОБА_1 за період 26 квітня 2022 по 31 травня 2022 р. ніс службу 287,0 годин.

Не погоджуючись із розміром виплаченої додаткової винагороди та вважаючи протиправними дії відповідача щодо здійснення розрахунку та виплати сум грошового забезпечення із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2018 р., ОСОБА_1 звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності обрахунку грошового забезпечення позивача, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 р. та наявності у відповідача обов`язку здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 р. до 19 травня 2023 р. включно, визначеного шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2020-2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт.

В частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог суд керувався тим, що позивачу нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 за фактично відпрацьований період згідно із табелем обліку робочого часу та відповідно до наказів Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які позивачем не оскаржувалися. Вимога стосовно компенсації втрати частині доходів є передчасною, так як вона обчислюється як добуток вже нарахованого, але ще не виплаченого грошового доходу.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 р. прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, розрахунку (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу). Відповідно до табелю обліку робочого часу та графік Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 5 Постанови №168 остання набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 р.

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22 березня 2022 р. до Постанови №168 внесені зміни, відповідно до яких абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22 березня 2022 р. передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 р.

Надалі постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01 липня 2022 р. до Постанови №168 внесені зміни, якими в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)». Крім того, зазначеною постановою внесені зміни щодо порядку виплати додаткової винагороди, а саме: після слова «щомісячно» доповнено словами «крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць». Пунктом 2 постанови встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 червня 2022 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 р. №793, внесено зміни до пункту 1 Постанови №168, а саме у пункті 1: 1) в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Пунктом 2 постанови встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 р.

Аналіз наведених норм права свідчить, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби мають право на додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць до 01 червня 2022 р.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 вересня 2023 року у справі №260/3564/22, зміст внесених Постановою №793 змін до Постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно», не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Як вбачається із копій наявних в матеріалах справи наказів Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №117/ОС-22 від 25 травня 2022 р. та №202/ОС-22 від 15 серпня 2022 р. позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди: за період з 24 лютого 2022 р. по 28 лютого 2022 р. за 52,3 годин фактичного несення служби 2335,20 грн.; за період з 01 березня 2022 р. по 10 березня 2022 р. за 108,7 години фактичного несення служби 4383,87 грн., за період з 11 березня 2022 р. по 31 березня 2022 р. за 230,5 годин фактичного несення служби 9296,07 грн.; за період з 01 квітня 2022 р. по 25 квітня 2022 р. за 269,8 годин фактичного несення служби 11 242,57 грн.; за період з 26 квітня 2022 р. по 30 квітня 2022р. за 56,4 годин фактичного несення служби 2350,19 грн., за період з 01 травня 2022 р. по 31 травня 2022 р. за 230,6 годин фактичного несення служби 9300,10 грн.

Позивачем вказані накази не оскаржено, також не надано доказів того, що нарахування та виплата йому додаткової винагороди здійснена відповідачем в неповному обсязі, тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Щодо компенсації втрати частини доходів слід зазначити наступне.

Статтею 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, сума індексації грошових доходів громадян.

Використане у статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29 травня 2025 р. у справі №640/12053/21, яка підлягає застосуванню, як актуальна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо передчасності позовної вимоги в частині компенсації втрати доходу внаслідок несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню в частині з підстав, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, із прийняттям нового рішення у відповідній частині.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. в адміністративній справі №280/9745/24 - скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів на суму невиплаченого своєчасно грошового забезпечення, починаючи з 29 січня 2020 р. по день фактичної виплати.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024р. в адміністративній справі №280/9745/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 жовтня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник