Справа № 727/10516/25
Суддя: Ярема Л. В.
Дата ухвалення: 2025-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/218/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді - Яреми Л.В.

при секретарі Даскалюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

за участю:

представника позивача адвоката Саєнко К.М.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Посилався на те, що він відповідно до витягу з електронного військово-облікового документу (номер в реєстрі Оберіг 4), перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Глибока), також відповідно до даного військово-облікового документу, мав право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

23.07.2025, позивач отримав інформацію про відкриття щодо нього виконавчого провадження № АСВП: 78614593. З метою з`ясування обставин щодо відкритого виконавчого провадження, звернувся до Глибоцького відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області ЗМУМЮ, та дізнався, що стосовно нього, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 було складено та винесено постанову №4194 від 16.10.2024, по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

01.08.2025, представником позивача отримано матеріали виконавчого провадження № АСВП: 78614593, зокрема, копію заяви №6667/18 від 28.06.2025 про відкриття виконавчого провадження та копію постанови №4194 від 16.10.2024.

Так зі змісту постанови вбачається, що: ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 04.10.2024 р. в приміщені Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації в м. Чернівці Чернівецької області, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4541 від 04.10.2024 р. Видача направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією визначено додатком 11 ПКМУ №560 від 16.05.2024 р. Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджено наказом МО №402 від 14.08.2008 та зареєстровано в МЮ 17.11.2008 р. №1109/15800. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 25.03.1992 №2232-XII, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зауважив, що позивач не отримував жодного направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії, зокрема направлення №4541 від 04.10.2024 року, про яке йдеться в оскаржуваній постанові. Зазначене направлення не вручалося позивачу під розписку чи будь-яким іншим чином, що передбачено чинним законодавством. Більше того, позивач не підписував жодних актів про відмову від отримання направлення на ВЛК чи від проходження самого медичного огляду.

Таким чином, позивач та його представник вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, а відтак такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку, виходячи з наступного:

Відповідач зобов`язаний був видати позивачу за рішенням керівника, направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за встановленою формою, при цьому представники відповідача повинні були повідомити місце і строк проходження медичного огляду та під особистий підпис роз`яснити наслідки відмови від такого огляду, чого відповідачем не було зроблено і доказів, які б підтверджували вказані обставини не надано. Відсутність цих ключових процедурних дій з боку відповідача свідчить про грубе порушення встановленого порядку направлення на медичний огляд ВЛК та унеможливлює сам факт відмови позивача від проходження медичного огляду.

Вищезазначене повністю заперечує наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки для виникнення обов`язку пройти медичний огляд та, відповідно, відповідальності за його невиконання, необхідне належне вручення такого направлення.

У оскаржуваній постанові №4194 від 16.10.2024 присутнє посилання на те, що "уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено адміністративний протокол серії ЧРТЦК №1506 від 04.10.2024 р. у відношенні правопорушника".

Однак, стосовно позивача жодного протоколу про адміністративне правопорушення ЧРТЦК №1506 від 04.10.2024 р. не складалося за його присутності, та відповідно, не вручалося йому під розписку. Як наслідок, позивачу не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та зміст ст. 63 Конституції України. Відсутність належного складання та вручення протоколу є істотним порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є основним документом, що фіксує факт правопорушення, його обставини та права особи, що притягається.

Більше того, у самій постанові №4194 від 16.10.2024 зазначено, що "правопорушник повідомлений про час і місце розгляду справи; права, визначені ст.268 КУпАП, роз`яснені". Проте, позивач не отримував ні повістки, ні належного повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, позивач не отримував копії постанови №4194 від 16.10.2024 ні в день її винесення, ні протягом трьох днів після цього, ані взагалі до моменту її фактичного отримання 01.08.2025, від Глибоцького відділу ДВС.

Крім того, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тоді як у постанові №4194 від 16.10.2024 зазначено його дату народження ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Просив позов задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 4194 від 16 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2025 року відкрито провадження в справі.

12 вересня 2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення та просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 4194 від 16 жовтня 2024 року відмовити за безпідставністю.

У відзиві відповідач зазначає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, оскільки відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 18 травня 2024 року) визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідач посилається на те, що проходження медичного огляду ВЛК є обов`язком військовозобов`язаного. Вказує, що позивачу було виписане відповідне направлення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4541 від 04.10.2024, яке останній відмовився отримувати, що підтверджується актом про відмову від отримання направлення на ВЛК. В подальшому, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення (постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4194 від 16.10.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП).

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 4194, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн., за те, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 04.10.2024 року в приміщенні Чернівецького обласного обєднаного центру мобілізації в м.Чернівці Чернівецької області, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4541 від 04.10.2024.

Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненного в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Судом встановлено, що копію постанови № 4194 від 16 жовтня 2024 року позивач отримав 01 серпня 2025 року.

Згідно з протоколом ЧРТЦК №1506 від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, 04.10.2024 о 09:29 год., отримавши направлення №4541 від 04.10.2024 на медичний огляд ВЛК № ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, від проходження медичного огляду відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинене в особливий період, так як з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні почав діяти особливий період, який діє станом на момент складання протоколу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Протокол ЧРТЦК №1506 від 04 жовтня 2024 року не містить підписів ОСОБА_1 у всіх графах, де повинен стояти підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить відмітку про те, що другий примірник протоколу отриманий позивачем, також наявний підпис особи, яка склала протокол.

Протокол ЧРТЦК №1506 від 04 жовтня 2024 року складений за участі двох свідків, які засвідчили, що особа яка притягається до відповідальності відмовилась від підпису.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є встановлення законності та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року (заява № 16437/04) зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває по цей час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вбачається з постанови № 4194 від 16 жовтня 2024 року, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що він знаходячись 04.10.2024 року в приміщенні Чернівецького обласного обєднаного центру мобілізації в м.Чернівці Чернівецької області відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4541 від 04.10.2024 року.

В постанові не вірно встановлена особа ( дата народження), не конкретизовано час вчинення адміністративного правопорушення.

Також, в оскаржуваній постанові від 16 жовтня 2024 року, як на доказ вини позивача, відповідач посилається на зовсім інше направлення №4569 від 05.10.2024 на медичний огляд ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_7 , що видано ОСОБА_1 .

В постанові, як доказ вини, зазначено акт про відмову від отримання направлення на ВЛК та/або відмову від проходження військово-лікарської комісії, де не конкретизовано від яких саме дій позивач відмовився.

В протоколі ЧРТЦК №1506 від 04 жовтня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, 04.10.2024 о 09:29 год., отримавши направлення №4541 від 04.10.2024 на медичний огляд ВЛК № ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, від проходження медичного огляду відмовився.

Тобто в протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Також в судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 4203, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн., за те, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 04.10.2024 о 10:10 год. в приміщенні прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_8 , за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, однак відмовився від проходження медичного огляду за направленням № 2088 від 04.10.2024.

Вказана постанова скасована відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 вересня 2025 року.

Згідно з протоколом № 3/463 від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 04.10.2024 о 10:10 год. в приміщенні прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_8 , за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 , був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, однак відмовився від проходження медичного огляду за направленням № 2088 від 04.10.2024 та проходження військово-лікарської комісії.

Отже, проаналізувавши наведені протоколи, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтована та винесена з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, без врахування всіх обставин справи, оскільки особа не може бути в один день притягнута двічі за відмову від проходження медичного огляду на протязі короткого проміжку часу о 09:29 год та о 10:10 год. 04 жовтня 2024 року.

При цьому, суд враховує відстань, між ІНФОРМАЦІЯ_7 , який розташований в АДРЕСА_1 , де саме о 09:29 год. 04.10.2024 року вручено ОСОБА_1 направлення №4541 від 04.10.2024 на медичний огляд, та розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 , який розташований в АДРЕСА_2 , де о 10:10 год. 04.10.2024 року вручено ОСОБА_1 направлення на медичний огляд № 2088 від 04.10.2024.

Така відстань є досить значною, адже після відмови від отримання направлення №4541 від 04.10.2024 на медичний огляд, був складений акт про відмову від отримання направлення від ВЛК, також був складений протокол про адміністративне правопорушення ( як пояснює відповідач у присутності ОСОБА_1 ), що в своїй сукупності займає певний проміжок часу і піддає сумніву час вручення позивачу вказаних направлень та перебування його під час складання протоколу.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 16 жовтня 2024 року, оскільки як вбачається з протоколу ОСОБА_1 не був присутній під час його складання.

Зазначення двох свідків в протоколі, особи яких не встановлені, без зазначення їх дати народження та місця проживання, не є належним доказом засвідчення відмови особи від підписання протоколу, відмови від дачі пояснень та отримання копії протоколу, оскільки встановлення даних осіб є неможливим.

Інших належних та допустимих доказів про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 16 жовтня 2024 року суду не надано.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Зазначений обов`язок відповідач не виконав, оскільки ним не доведено правомірності своїх дій, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90,139, 241-246, 255, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_2 , № 4194 від 16.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце знаходження за адресою: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ Л.В. ЯРЕМА