Справа № 440/9982/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 р.Справа № 440/9982/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/9982/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, стосовно невиплати пенсії позивача на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ Ощадбанк.

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії позивача, у тому числі суму недоотриманої пенсії, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ Ощадбанк, після припинення виплати пенсії з 07.10.2009.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі №440/9982/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 р та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності оскаржуваної ухвали та просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням набрання законної сили рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/1349/24 у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за наявності чинних ухвал від 03.06.2025 про відмову у відкритті провадження у справі №440/7549/25 та від 24.06.2025 про відмову у відкритті провадження у справі №440/8499/25, суддя відмовляє заявнику у відкритті провадження за даною позовною заявою на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Така підстава для відмови у відкритті провадження у справі як існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України є одночасна сукупність таких умов:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 29 лютого 2024 року у справі № 120/6960/23.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме предмета і підстави позову.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна правова позиція щодо визначення предмета спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 916/542/18, від 01 серпня 2019 року у справі № 916/1743/18.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права й обов`язку.

Визначаючи підстави позову як складові елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 листопада 2024 року у справі № 990/300/24.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила, що з відкритих джерел, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа №440/1349/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, де позивач просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо непоновлення пенсії позивача протиправною та дискримінаційною, визнати протиправними та дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача від 21.10.2022 №282, та визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію позивача;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинити певні дії поновити виплату пенсії позивачу з 07.10.2009, на вказаний ним банківський рахунок - НОМЕР_2 в АТ КБ "Приватбанк", з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/1349/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.10.2022 №282 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009, з виплатою компенсації втрати частини доходів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Тож рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/1349/24 набрало законної сили 30.12.2024.

Виконавчий лист №440/1349/24 виданий 13.01.2025.

Незважаючи на це заявник, звертаючись до суду з новим позовом, який є предметом аналізу у цій ухвалу, зазначає, що з метою сприяння відповідачу у виконанні покладених на нього обов`язків позивач відкрив рахунок в АТ Ощадбанк, поточний рахунок НОМЕР_3 . 06.05.2025 представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 05.05.2025 про виплату пенсії на вказаний рахунок. 13.05.2025 отримано лист відповідача №1600-0215-8/36771, яким відповідач відмовив у виплаті пенсії на банківський рахунок позивача, мотивуючи це тим, що станом на дату розгляду звернення вживаються заходи для виконання зазначеного рішення суду.

Тож, як на переконання представника позивача, станом на теперішній час, відповідач не здійснив жодних дій щодо виплати пенсії позивача на вказаний банківський рахунок.

Колегія суддів зазначає, що мотиви знову заявленого позову фактично зводяться до незгоди з порядком виконання відповідачем судового рішення (рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/1349/24, яке набрало законної сили 30.12.2024).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт звернення адвоката Меламеда до ГУПФ із заявою про виплату коштів, нарахованих на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/1349/24, та отримання незадовільної відповіді від пенсійного органу, не зумовлює виникнення нового юридичного спору між сторонами, адже вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Також судом встановлено, що 30.05.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду вже надходила позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (присвоєно №440/7549/25), у якій той просив:

- негайно припинити дискримінацію та утриматися від вчинення дій, що призвели до цієї дискримінації та порушення принципу недискримінації;

- нарахувати та виплатити Позивачу на визначений ним банківський рахунок № відкритий в АТ Ощадбанк компенсацію за майнову шкоду в сумі 626 820 (шістсот двадцять шість тисяч вісімсот двадцять ) грн.;

- поновити виплату поточної пенсії Позивача та здійснити розрахунок недоотриманої пенсії Позивача за період з 07.10.2009 року відповідно до пенсійного законодавства чинного на момент виконання судового рішення та виплатити вказані суми на визначений ним банківський рахунок № відкритий в АТ Ощадбанк, за винятком виплаченої майнової шкоди;

- нарахувати та виплатити Позивачу на визначений ним банківський рахунок № відкритий в АТ Ощадбанк компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000 (Двісті п`ятдесят тисяч) грн.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 було відмовлено у відкритті провадження у справі №440/7549/25, оскільки спір у цій справі є тотожним тому, що розглядався у справі №440/1349/24, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але вже на стадії виконання судового рішення у справі №440/1349/24.

18.06.2025 адвокат Меламед Вадим Борисович, здійснюючи на підставі ордеру серії АА №1298521 від 26.04.2023 представництво інтересів ОСОБА_1 , знову засобами системи "Електронний суд" звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно знаходження громадянина ОСОБА_1 у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами, яка полягає у відсутності нормативного механізму щодо здійснення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон у країну, з якою не укладено міжнародного договору, та у виникненні внаслідок застосування правових норм Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, менш сприятливих умов і становища для громадян України, які постійно проживають в Ізраїлі, з огляду на об`єктивну неможливість виконати вимоги Порядку щодо подання заяви через електронний кабінет ПФУ з використанням електронного підпису або особистого звернення до УПФУ чи банку на території України, що, у поєднанні з відмовою у визнанні альтернативних способів подання заяви про виплату пенсії на банківський рахунок, зокрема через уповноважених адвокатів, осіб за довіреністю або шляхом надсилання заяви з нотаріально засвідченим і легалізованим (апостильованим) підписом пенсіонера, призводить до фактичного позбавлення їх конституційного права на отримання пенсії в порівнянні з іншими громадянами України, та створює ситуацію, за якої представники дискримінованої групи, на відміну від інших пенсіонерів, змушені витрачати значні зусилля, час і кошти на звернення до суду з вимогами визнати протиправними дії, рішення та бездіяльність органів Пенсійного фонду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вжити позитивні дії щодо негайного припинення дискримінації та утриматися від порушення принципу недискримінації;

- вважати відповідно до постанови Верховного Суду від 09.12.2024 у справі №360/777/23, що "Виплату пенсії особам, які виїхали на постійне проживання за кордон, можливо здійснювати шляхом перерахування коштів на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. Відповідну заяву із зазначенням банківських реквізитів має право подати представник пенсіонера на підставі довіреності. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не передбачена";

- здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ "Ощадбанк";

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ "Ощадбанк", компенсацію за майнову шкоду у сумі 626 820 грн;

- здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , яку позивач, відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/1349/24, мав поновити з 07.10.2009, на банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ "Ощадбанк", за винятком виплаченої майнової шкоди, з урахуванням компенсації втрати частини доходів;

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ "Ощадбанк", компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000,00 грн;

- розробити та впровадити заходи щодо недопущення подальшої дискримінації громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема позивача, у тому числі шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями, проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 було відмовлено у відкритті провадження у справі №440/8499/25, оскільки спір у цій справі є тотожним тому, що розглядався у справі №440/1349/24, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але вже на стадії виконання судового рішення у справі №440/1349/24, а також за наявності чинної ухвали від 03.06.2025 про відмову у відкритті провадження у справі №440/7549/25.

Проте, адвокат В.Меламед знову заявляє перед судом вимоги, які вже були предметом судового аналізу у вищезазначених справах. При цьому стверджує, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

З урахуванням викладено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням набрання законної сили рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/1349/24 у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за наявності чинних ухвал від 03.06.2025 про відмову у відкритті провадження у справі №440/7549/25 та від 24.06.2025 про відмову у відкритті провадження у справі №440/8499/25, суддя відмовляє заявнику у відкритті провадження за даною позовною заявою на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Отже, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, а тому не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 по справі № 440/9982/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 30.10.2025 року