Справа № 420/1962/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1962/25
Перша інстанція: суддя Караван Р.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025р. по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Пересипської РА ОМР, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати лист-рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.12.2024р. за №01-05-4/517вх, щодо відмови ФОП ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняти рішення за заявою ФОП ОСОБА_1 від 10.12.2024р. за №Ф1-281633-ю/о про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 10,0кв.м. на період роботи 5 років по АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Пересипської РА ОМР на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати, а також витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №366603 від 16.04.2008р. ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.03.2020р. за №.

10.12.2024р. позивач звернувся до Пересипської РА ОМР через Центр надання адміністративних послуг відповідно до п.4 ст.9 ЗУ «Про адміністративні послуги» із заявою та пакетом документів за №Ф1-281633-ю/о по узгодженню розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 10кв.м,, за адресами: АДРЕСА_1 строком розміщення на п`ять років. 23.12.2024р. за №01-05-4/517вх пакет документів поданих ним до ІНФОРМАЦІЯ_1 було повернуто до Центру надання адміністративних послуг з відмовою, щодо реалізації його намірів розміщення елемента торгівлі. Проте, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.12.2024р. за №01-05-4/517вх відмовлено у видачі листа-рішення про надання узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарків) лотків площею 10,0кв.м, змішана група товарів, на період роботи: 5 років, режим роботи 8:00-20:00 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, вказане рішення про відмову незаконними та такими, що суперечать вимогам Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених Одеською міською радою 9.10.2013р. №3961-VI, ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011р. №1631-VI.

Позивач зазначив, що надані на розгляд відповідача документи свідчили про відсутність порушень при розміщенні лотка, а саме топографічна схема, яка є складовою частиною поданого пакету документів, чітко свідчить, що лоток не потрапляє до охоронної зони газопроводу. Відповідач не навів жодних технічних розрахунків, документального підтвердження або висновку профільної служби, що спростовувало б ці дані. Згідно з фотофіксацією, відстань від лотка до найближчого дерева становить 3,2метра, що перевищує вимоги діючих будівельних норм (3 метри).

Також позивач зазначив, що ширина тротуару в місці встановлення лотка 6 метрів, у той час як за державними будівельними нормами (ДБН Б.2.2-5:2011) необхідною є ширина 4,2 метра, що підтверджує можливість безперешкодного проходу пішоходів і дотримання правил благоустрою. Вказує, що у 2022р. Пересипська районна адміністрація надала 6 аналогічних погоджень на розміщення МАФів у цьому ж місці іншому підприємцю ФОП ОСОБА_2 , без істотних відмінностей у параметрах або схемі розміщення.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржуваний лист-рішення від 23.12.2024р. за №01-05-4/517вх, щодо відмови ФОП ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в даному випадку відсутні порушені права позивача.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №366603 від 16.04.2008р. ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.03.2020р. за №. Згідно витягу з ЄДР видами діяльності позивача є 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, 56.30 Обслуговування напоями, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

10.12.2024р. ФОП ОСОБА_1 звернувся із заявою до Пересипської РА ОМР через Центр надання адміністративних послуг згідно ч.2 ст.9 ЗУ «Про адміністративні послуги» з реєстраційний номер №Ф1-281633-ю/о та пакетом документів №Ф1-281633-ю/о, в якій просив надати узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарків) (Пересинська РА ОМР), а саме лотку площею 10,0кв.м., змішаної групи товарів, на період роботи п`ять років, додаткові відомості режим роботи: 08:00-20:00год.

Відповідно до опису вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги від 10.12.2024р. за №Ф1-281633-ю/о до пакету документів були надані: заява суб`єкта звернення про надання адміністративної послуги, встановленого зразка, заповнена належним чином; фотофіксація місця розташування з прив`язкою до місцевості; інформація про тип, розміри та спосіб розміщення елементів вуличної торгівлі, а також реквізити замовника (найменування, ПІБ, адреса, контактна інформація тощо).

З матеріалів справи вбачається, що під час подання вказаної заяви позивачем було надано фотофіксацію ЕВТ (місця розміщення об`єкту) АДРЕСА_1 ), а також схема розміщення ЕВТ-10кв.м. М 1:500, площа земельної ділянки згідно з документами на землекористування землі міста, адреса: АДРЕСА_1 , ЕВТ-10кв.м., строком на 5 років, змішана група товарів.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, що позивачем під час подання заяви реєстраційний номер №Ф1-281633-ю/о не було надано схему розміщення м.1:500 (прив`язка елемента вуличної торгівлі лотка за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 ) за підписом директора ФОП « ОСОБА_3 » та архітектора ОСОБА_4 .

Згідно листа про проходження справи заява від 10.12.2024 № Ф1-281633-ю/о надійшла до Пересипської районної адміністрації 11.12.2024р.. Згідно пункту відмітка про розгляд справи посадовою особою суб`єкта надання адміністративної послуги (дозвільного органу) за результатами розгляду заяву у її задоволенні відмовлено, результат оформлений 23.12.2024р. за №01-05-4/517вх.

Так, Пересипська РА ОМР своїм листом за №01-05-4/517вх від 23.12.2024р. повідомила начальника управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про відмову ФО-П ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на заяву щодо можливості розміщення елементу вуличної торгівлі лотку, площею 10,00кв. м., змішаної групи товарів, з режимом роботи: 08.00-20.00 годин, на період роботи п`ять років, за адресою: АДРЕСА_1 .

Пересипська РА ОМР своїм листом №01-05-4/517вх від 23.12.2024р. повідомила ФОП ОСОБА_1 , що за результатом розгляду його заяви від 10.12.2024р. за №Ф1-281633-ю/о, доданих до неї схеми розміщення елементу вуличної торгівлі (М 1:500) та фотофіксацій з прив`язкою на місцевості встановлено, що місце на якому він має намір розмістити елемент вуличної торгівлі лоток, площею 10,00кв.м. знаходиться на тротуарі загального користування, в межах охоронної зони лінії газопроводу та в безпосередній близькості до дерева.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність судового рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими апелянт просить його скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено в ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Приписами ч.3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність (п.44).

У відповідності до ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню (п.п. 1 п. «а»); організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (п.п.7 п. «а»).

Як вбачається із матеріалів справи, що позовні вимоги звернуті позивачем до Пересипської РА ОМР.

Відповідно до Положення про Пересипську РА ОМР (нова редакція), затвердженого рішенням ОМР №1283-VIІI від 19.07.2023р., (https://omr.gov.ua/ua/city/district/sra/polojenie-o-rayadministracii/), Пересипська РА ОМР (надалі - Райадміністрація) є виконавчим органом Одеської міської ради, створеним з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Пересипського району міста Одеси згідно із ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (п.1.1).

З Положення про Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради, вбачається, що Пересипська районна адміністрація наділена власними та делегованими повноваженнями: у сфері торгівлі, ресторанного господарства та побутового обслуговування (п.2.3); у сфері житлово-комунального господарства (п.2.4); у галузі благоустрою (п.2.5).

В Положенні про Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради встановлено, що Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради: у сфері торгівлі, ресторанного господарства та побутового обслуговування Райадміністрація:

а) власні повноваження:

- видає листи-рішення про можливість розміщення елементів торгівлі або про відмову в реалізації намірів розміщення елемента торгівлі для здійснення підприємницької діяльності на території району, у тому числі в місцях відпочинку мешканців (парки, сквери тощо);

- інформує Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу заявнику листа-рішення про можливість розміщення елемента торгівлі для здійснення підприємницької діяльності або про відмову в реалізації намірів розміщення елемента торгівлі для здійснення підприємницької діяльності;

- вирішує питання розміщення пересувних тимчасових споруд та елементів торгівлі на території району під час проведення ярмарків, відзначення державних свят, міських святкових та пам`ятних дат, урочистих масових заходів на строк проведення таких заходів, але не більше ніж на три місяці;

- погоджує проекти щодо утримання території благоустрою, на якій розміщені некапітальні пункти дрібно-роздрібної торговельної мережі, ряди, майданчики, засоби пересувної дрібно-роздрібної торговельної мережі, ярмарки, ярмарки-виставки на відкритих майданчиках у належному стані; (п.п. «а» п.2.3).

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені в ЗУ «Про благоустрій».

В ст.1 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» закріплено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; заходи з благоустрою населених пунктів це роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

В п.5 ч.1 ст. 10 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що на об`єктах благоустрою забороняється: самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Положеннями ст.34 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що Правила благоустрою території населеного пункту (надалі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

23.12.2011р. рішенням ОМР №1631-VI (зі змінами) затверджено Правила благоустрою території міста Одеси.

В Правилах благоустрою території міста Одеси зазначено, що забороняється самовільно проводити торговельну діяльність з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків у не відведених для цього місцях. Лотки, столи, ємкості з напоями та інші пересувні елементи вуличної торгівлі розміщуються лише на тротуарах за межею пішохідної частини (п. 3.2.8); лотки, столи, ємкості з напоями та інші пересувні елементи вуличної торгівлі розміщуються лише на тротуарах за межею пішохідної частини (п.6.4.8); самовільно проводити торговельну діяльність з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків у не відведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу, виданого у встановленому порядку (п.6.4.10).

Відповідно до п.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1330/20068), пересувна тимчасова споруда це споруда, яка не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей, у якій може бути розміщене торговельне обладнання, низькотемпературний прилавок, лоток, ємність, торговельний автомат, інші пристрої для сезонної роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що лоток віднесено до пересувних тимчасових споруд.

Рішенням ОМР від 9.10.2013р. за №3961-VI затверджено Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі у місті Одесі (надалі - Правила №3961-VI).

Так, в Правилах №3961-VI визначено, що Правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі (п.1.2); договір на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі - двосторонній договір, укладений між власником (користувачем) елементу торгівлі та Уповноваженим органом, що визначає їх взаємні права та обов`язки щодо користування місцями для розміщення елементів торгівлі, які перебувають у комунальній власності; елементи вуличної торгівлі є окремо розташовані торгівельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри (п.1.4).

Також в Правилах №3961-VI зазначено, що встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, який укладається з Уповноваженим органом (п.13.1); заявник, який має намір встановити елемент торгівлі, звертається до відповідної районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про можливість розміщення елемента торгівлі до якої додається фотофіксація місця розташування з прив`язкою до місцевості та інформація про тип, розміри та спосіб розміщення елемента торгівлі, а також реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація та таке інше). У разі надання заяви фізичною особою підприємцем, або юридичною особою додатково надається витяг або виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (13.5); Підставами для відмови у розміщенні елементу торгівлі є: подача неповного пакету документів, зазначених в п. 13.5. цих Правил; в поданих документах виявлено недостовірну інформацію. Зазначені підстави не є вичерпними (п.13.6); відповідність намірів щодо місця розташування елемента торгівлі положенням діючого законодавства, державним стандартам та актам органів місцевого самоврядування м. Одеси визначає відповідна районна адміністрація Одеської міської ради, яка протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви та доданих до неї документів зобов`язана письмово листом - рішенням проінформувати Заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, або надати мотивовану відмову щодо реалізації намірів розміщення елемента торгівлі та повернути всі подані ним документи (п.13.7).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із оскаржуваного листа-рішення про відмову в розміщенні елементу вуличної торгівлі від 23.12.2024р. вбачається, що однією з підстав відмови відповідачем у наданні листа-рішення про розміщенні елементу вуличної торгівлі є намір розмістити елемент вуличної торгівлі лоток, площею 10,00кв.м. знаходиться на тротуарі загального користування перехрестя двох магістральних вулиць: просп. Князя Володимира Великого та вул. Владислава Бувалкіна, має велике навантаження руху пішоходів та насичене великою кількістю торговельних павільйонів з реалізації продовольчих та непродовольчих товарів, які задовольняють потреби населення.

Як вбачається із матеріалів справи, що для реалізації свого наміру на розташування елементу вуличної торгівлі, позивачем, у архітектора, який має кваліфікований сертифікат було замовлено схему розміщення прив`язки елемента вуличної торгівлі лотка за адресою: АДРЕСА_1 .

З графічних матеріалів вбачається, що запланований для розміщення елемент вуличної торгівлі має габаритні розміри 5,0 та 2,0 метри, що відповідно складає 10м2. В той же час, з вказаної схеми вбачається, що нульовою точкою архітектором визначена крайня точка елементу вуличної торгівлі від огорожі прямокутної форми, що огороджує елементи озеленення разом з розташованим у ньому деревом. Архітектором, визначено, що відстань до огородження складає 2,0 метри, що відповідно є габаритним розміром майбутнього елементу вуличної торгівлі по ширині, а відстань до дерева від крайньої точки складає 3,2 метри, тобто фактична відстань від елемента торгівлі до стовбура дерева складає 1,2 метри, а не 3,2 метри, як про це безпідставно заявляє позивач.

При цьому, судова колегія бере до уваги, надані разом із заявою від 10.12.2024р. за №Ф1-281633-ю/о фотофіксацію ЕВТ (місця розміщення об`єкту) м.Одеса, пр-т Добровольського, 139-В (князя Володимира Великого), з якої вбачається, що відстань від огорожі до дерева не може складати 3,2 метри, оскільки за таких умов зріст розташованих на фотографії поруч з запланованим місцем розміщення лотка та деревом людей повинен складати близько 3 метрів. Окрім того, з вказаної фотофіксації вбачається, що дерево має розлогу крону.

Вказані висновки суду щодо наявності розлогої крони у дерева підтверджуються також наданими позивачем разом із запереченням на клопотання (заяву) від 20.03.2025р. фотофіксаціями з позначками на час розгляду справи у суді першої інстанції (фото 2).

Згідно пункту 9.9.11 ДБН Б.2.2.-5:2011 «Благоустрій території» об`єкти роздрібної торгівлі, побутового обслуговування і харчування, зупинкові павільйони, туалетні кабіни тощо та елементи інженерного обладнання дозволено розміщувати не ближче ніж 3 м від стовбура дерева, при цьому дерева мають бути з компактною кроною.

Враховуючи вказане, судова колегія вважає, що відповідач під час відмови позивачу у задоволенні заяви обґрунтовано зазначив про порушення вимог п.9.9.11 ДБН Б.2.2.-5:2011 «Благоустрій території».

При цьому, судова колегія зазначає, що підстави для відмови у розміщенні елементу торгівлі не є вичерпними, тобто у відповідача наявний елемент дискреції під час прийняття рішення про надання дозволу на розміщення елементу торгівлі.

При цьому, п.1.3. Правил визначено, що їх метою та завданнями є зокрема упорядкування елементів міського середовища задля подолання проблем безсистемного, хаотичного розміщення та перенасиченості міського простору ТС та елементами торгівлі.

Положеннями п.5.5. Правил визначено, що розробка комплексної схеми розміщення ТС проводиться з дотриманням таких принципів та вимог: пріоритет архітектури оточуючої забудови та необхідність збереження візуальної цілісності міського простору; компроміс інтересів територіальної громади міста та осіб, що мають намір розміщувати ТС; впровадження сучасних технологій виготовлення та розміщення ТС; використання загальноприйнятих стандартних типів та видів ТС, впровадження типових ТС; узгодженість кількох розміщених ТС між собою (група ТС); урахування обґрунтованих пропозицій громадськості, наданих у процесі розробки схем; урахування товарної спеціалізації ТС.

Апеляційний суд вважає, що вказані принципи розповсюджуються й на розміщення елементів вуличної торгівлі, особливо за умови визначеного в заяві від 10.12.2024р. за №Ф1-281633-ю/о строку їх розміщення у 5 років. Тобто у даному разі відповідач на власний розсуд вирішує питання дотримання компромісу між інтересами територіальної громади міста та осіб, що мають намір розміщувати ТС, а також враховує узгодженість кількох розміщених ТС між собою та товарну спеціалізацію ТС.

Як вбачається із фотофіксація ЕВТ (місця розміщення об`єкту) м.Одеса, пр-т Добровольського, 139-В (князя Володимира Великого) та інші наявні в матеріалах справи фотографії спірної ділянки місцевості заплановане місце розташування лотка дійсно має велике навантаження руху пішоходів та насичене великою кількістю торговельних павільйонів з реалізації продовольчих та непродовольчих товарів, які задовольняють потреби населення.

Приписами ч.1 та 2 ст.71 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду скарги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.06.2019р. по справі за №855/150/19.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Пересипською РА ОМР було правомірно та обґрунтовано прийнято спірний лист-рішення від 23.12.2024р. за №01-05-4/517вх, щодо відмови ФОП ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується тверджень апелянта стосовно видачі у 2022р. Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради ФОП ОСОБА_2 листів-рішень щодо погодження розміщення шести елементів вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , площею 6 кв.м. з режимом роботи з 8.00 до 20.00 на період до одного року, то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, дійсно матеріали справи містять договори на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі УТ-82/22 від 05.07.2022 та УТ-82/22 від 05.07.2022 з документами, які слугували підставою для їх укладання, з фотофіксацій до яких вбачається, що відповідачем було надано дозвіл на розміщення 2 елементів вуличної торгівлі площею 6,00кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , а саме лотків по реалізації змішаної групи товарів на період з 27.06.2022 по 27.06.2023р. поруч зі спірною огорожею прямокутної форми, що огороджує елементи озеленення разом з розташованим у ньому деревом.

У даному разі, вказані листи-рішення не впливають на обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення, оскільки стосуються видачі дозволів на розміщення елементів вуличної торгівлі іншого суб`єкта господарювання. При цьому, факт видачі попередніх дозволів з порушеннями з боку відповідача, сам по собі не може свідчити про протиправність оскаржуваного у цій справі рішення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що проспект Князя Володимира Великого, 139 та проспект Князя Володимира Великого, 139-В це дві різні адреси. В матеріалах справи наявна затверджена схема місця розташування житлових будинків « 139-В» та « 139» на якому чітко зображено, що це два різні будинки, які розташовані між собою на великій відстані, розмежовує їх місце розташування внутрішньо квартальний проїзд.

Крім того, надані позивачем листи-рішення від 17.06.2022 року за № 01-05-4/169вх, № 01-05-4/170вх, № 01-05-4/171вх, № 01-05-4/172 вх, №01-05-4/173вх, № 01-05-4/174 вх, якими було погоджено розміщення елементів вуличної торгівлі ФОП ОСОБА_2 наразі є не дійсними, так як видавалися на період до одного року, а саме до 2023р.. Тобто на теперішній час та на момент подання заяви ФОП ОСОБА_1 на узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , жодному суб`єкту господарської діяльності не погоджувалось розміщення елементів вуличної торгівлі за вищевказаними адресами.

Отже, судова колегія вважає доводи позивача щодо упередженого ставлення до нього з боку відповідача є необґрунтованими.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідач отримавши рішення суду 19.06.2025р., не довго думаючи та 23.06.2025р. своїм розпорядженням узгодив розміщення ярмарку з реалізації змішаною групи товарів від вулиці Владислава Бувалкіна, 1 до АДРЕСА_5 , загальною площею 1000кв.м, з яких площа торгівельних місць складає: 245кв.м, згідно погодженої схеми, в якої 40 торгівельних лотків, як неправомірної йому відмови у розміщенні елементу вуличної торгівлі, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки погодження від 23.06.2025р. ярмарки для ТОВ «Южзеленпродукт» на 3 місяці жодним чином не впливає на розгляд даної справи.

При цьому, судова колегія зазначає, що вказане розпорядження Пересипської районної адміністрації ОМР було прийнято 23.06.2025р. вже після прийняття оскаржуваного рішення суду. Окрім того, прийняте рішення по справі 420/1962/25 від 19.06.2025р. жодним чином не впливає на прийняте розпорядження від 23.06.2025р., оскільки ярмарка узгоджена ТОВ «ЮЖЗЕЛЕНТПРОДУКТ» на період 3 місяці та за адресою : від АДРЕСА_6 до просп. Князя Володимира Великого,137.

Як зазначалось вище, Пересипською РА ОМР було надано затверджену схему місця розташування житлових будинків « 139-В» та « 139», яка наявна в матеріалах справи, окрім зазначених будинків на даній схемі відображаються будинки « 137» та « 137-В». На даній схемі чітко зображено, що житлові будинки « 139-В» (бажане місце розташування елемента вуличної торгівлі апелянта ) та « 137» (узгоджена тимчасова Ярмарка), які розташовані між собою на великій відстані між якою розміщений інший багатоквартирний будинок « 137-А» та пішохідна зона загального користування, тобто місце розташування Ярмарки та бажане розміщення елементів вуличної торгівлі ФОП ОСОБА_1 є взагалі різними і не відносяться один до одного.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідач своїм листом-рішенням від 24.09.2025р. за №01-05-4/4156х надав узгодження ТОВ «ХВИЛЯ ПРО» на розміщення 10 елементів вуличної торгівлі по 6кв.м кожен за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 , на тому самому місці де позивач виявив намір розмістити один елемент вуличної торгівлі площею 10кв.м., то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими та помилковими, оскільки ФОП ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою, в якій просив надати узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 10,0кв.м. на період роботи 5 років по пр.Князя Володимира Великого, саме «139-В», а не 139 та 139/1.

З урахуванням викладеного та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко