Справа № 440/10443/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 р.Справа № 440/10443/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Р.І. Молодецький, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/10443/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВ ІНВЕСТ ГРУП"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якій просило:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025, яким ТОВ «Київ Інвест Груп» припинено дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 2500008, термін дії з 15.04.2025 до 15.04.2030 за місцем роздрібної торгівлі м. Горішні Плавні, по вул. Миру, буд. 1;

-зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, відомості щодо припинення дії ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, реєстраційний номер 2500008, термін дії з 15.04.2025 до по 15.04.2030 за місцем роздрібної торгівлі м. Горішні Плавні, по вул. Миру, буд. 1 та відновити інформацію про дію ліцензії.

Одночасно з пред`явленням позову ТОВ «Київ Інвест Груп» подало до суду заяву про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025, яким ТОВ «Київ Інвест Груп» припинено дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 2500008, термін дії з 15.04.2025 до15.04.2030, за місцем роздрібної торгівлі м. Горішні Плавні, по вул. Миру, буд. 1 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) - задоволено.

Зупинено дію рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, найменування ліцензіата: ТОВ «Київ Інвест Груп», вид ліцензії, дія якої припинена: ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена: 2500008 до набрання законної сили рішенням суду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позбавить позивача можливості здійснювати основну діяльність, що може призвести до втрати прибутків, утворення та накопичення сум заборгованостей зі сплати податків і зборів, виплати заробітної плати найманим працівникам, що, у свою чергу, може мати наслідком значне утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (ч. 6 ст. 154 КАС України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними, навести підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені в постановах Верховного Суду від 12.10.2023 р. у справі № 300/5005/22 та від 21.09.2023 р. у справі № 600/1531/23-а.

Судовим розглядом встановлено, що згідно із відомостями Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.02.2025, копія якого перебуває в матеріалах справи та відповіді № 1621824 від 30.07.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» зареєстроване юридичною особою, ідентифікаційний код 38744775, основним видом економічної діяльності якого, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік є: Код КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним.

За умовами Договору господарського відання № 01/12/22-ПО від 10 грудня 2022 року, укладеного між ТОВ «Де-Люкс» та ТОВ «Київ Інвест Груп» позивач прийняв в господарське відання та експлуатацію, зокрема, автозаправний комплекс за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Миру, 1.

12.12.2024 Головним управлінням ДПС у Полтавській області суб`єкту господарювання ТОВ «Київ Інвест Груп» видана Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним (переоформлення) з реєстраційним номером: 2000018, термін дії: з 15.04.2020 до 15.04.2025, адреса місця торгівлі: України, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, буд.1, автозаправний комплекс.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального Роздрібна торгівля пальним, реєстраційний номер: 2500008, ТОВ «Київ Інвест Груп» видана ліцензія на роздрібну торгівлю пальним, яка зареєстрована 15.04.2025 з терміном дії з 15.04.2025 до 15.04.2030, адреса місця торгівлі: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, будинок 1, автозаправний комплекс, магазин, кафетерій, павільйон.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Полтавській області в період з 13.05.2025 по 22.05.2025 проведена перевірка ТОВ «Київ Інвест Груп» за адресою Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, будинок 1; автозаправний комплекс, магазин, кафетерій, павільйон, за наслідками якої 23.05.2025 складений Акт № 6991/16-31-09-03/38744775 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, пального.

Перевіркою серед іншого встановлено: позивача взято на податковий облік в органах державної податкової служби 29.05.2013; згідно Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, ТОВ «Київ Інвест Груп» зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального 31.05.2016 за номером запису в Реєстрі 218; згідно відомостей про акцизні склади ІТС «Податковий блок», ТОВ «Київ Інвест Груп» має зареєстрований акцизний склад з уніфікованим № 1014569, за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Миру, буд. 1

За висновками зазначеного Акту перевірки, серед іншого, встановлено порушення вимог: підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі ПК України), в частині не забезпечення реєстрації витратомірів-лічильників у кількості 3 (трьох) одиниць в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі.

03.07.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийняте Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 5384, яким ТОВ «Київ Інвест Груп» припинена ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена: 2500008. Підстава для прийняття рішення: факт не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника, відповідно до п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПКУ (п. 14 ч.2 с. 46 ЗУ № 3817).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ.

Пунктом 40 статті 1 Закону №3817-ІХ, для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Згідно із пунктом 74 статті 1 Закону №3817-ІХ, припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною шостою статті 41 Закону України №3817-ІХ встановлено, що Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України №3817-ІХ дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, що встановлено частиною 10 статті 46 Закону України №3817-ІХ.

За приписами частини 5 статті 46 Закону України №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

Відповідно до пункту 14 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ (який зазначений в рішення про припинення ліцензії заявнику), підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є: факт необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (крім випадків, встановлених абзацом дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, про що у встановленому порядку повідомлено податковий орган), встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки.

Судовим розглядом встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» зареєстроване юридичною особою, ідентифікаційний код 38744775, основним видом економічної діяльності якого, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік є: Код КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним.

Отже, суд дійшов висновку, що суб`єкт господарювання ТОВ «Київ Інвест Груп» позбавлений без відповідної ліцензії права здійснювати вид діяльності з роздрібної торгівлі пальним (підакцизного товару) за адресою місця торгівлі: України, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, буд.1, автозаправний комплекс, який є основним видом господарської діяльності позивача.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що суб`єкт господарювання позбавлений права здійснювати діяльність, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним без відповідної ліцензії.

Тобто, можливість здійснення позивачем господарської діяльності напряму залежить від наявності діючої ліцензії.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в п. 1 ч. 2 статті 150 КАС України.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені в постановах Верховного Суду від 25.10.2023 р. у справі № 160/11784/23.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в спірних правовідносинах метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову, оскільки анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позбавить позивача можливості здійснювати основну діяльність, що може призвести до розриву відповідних господарських зв`язків, неможливості реєстрації акцизних накладних, вивільнення працівників та може мати наслідком значне утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.01.2025 р. у справі № 600/1928/24-а.

Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

В спірних правовідносинах вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про забезпечення позову ТОВ «Київ Інвест Груп», оскільки, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 р. без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі № 440/10443/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 30.10.2025 року