Справа № 569/20950/25
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді О. Левчука, за участі секретаря судового засідання М. Янка, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В засіданні приймали участь:

представник позивача: М. Гожий;

представник відповідача: В. Буза

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла на розгляд позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою серії БНА №5776600 від 22.09.2025 встановлено, що 22.09.2025 о 08:42 м. Рівне, вул. Ніла Хасевича, буд. 6, водій ( ОСОБА_1 ) керуючи ТЗ (Марки Mercedes-Benz, модель Vito, д.н.з. НОМЕР_1 ) не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті (відео фіксація велася на тех.пристрій: 479350) чим порушив п.9.2.б. ПДР (Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом) чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважає вищевказану постанову незаконною та необґрунтованою, у зв?язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, неповними з?ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи.

Зазначає, що 22.09.2025 о 08:42 год. він рухався по прямій траєкторії від Залізничного вокзалу «Рівне» по вулиці Ніла Хасевича у напрямку магазину «Демакс» (що знаходиться в кінці вказаної вулиці). Після перехрестя з вулицею Григорія Сковороди (біля будинку №6 по вулиці Ніла Хасевича) його було зупинено працівниками поліції, за те що він не увімкнув покажчик поворотів, що є на його думку абсурдним та вигаданим твердженням, оскільки на вказаному на перехресті він рухався прямо, що не потребувало увімкнення покажчиків повороту. Вказує, що маневруванням ПДР охоплюють, зокрема, перестроювання, поворот і розворот. Сам по собі рух у межах займаної смуги без її зміни не є маневром.

Ухвалою суду від 03.10.2025 вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем було подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що вимоги позивача є безпідставними, винесена поліцейським постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та зазначив, що у позовній заяві було помилково вказано серію оскаржуваної постанови БНА, та просив суд скасувати постанову серії ЕНА №5776600 від 22.09.2025.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено таке.

Згідно оскаржуваної постанови серії БНА №5776600, 22.09.2025 о 08:42 м. Рівне, вул. Ніла Хасевича, буд. 6, позивач - ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Марки Mercedes-Benz, модель Vito, д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті (відео фіксація велася на тех.пристрій: 479350) чим порушив п.9.2.б ПДР (порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом) чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пункту 9.1 а ПДР України попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Згідно пункту 9.2. ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Визначення терміну «маневрування (маневр)» наведене в п. 1.10 ПДР України. Так, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом. Обов`язок вмикати світловий покажчик повороту згідно з п. 9.2 ПДР України виникає у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Судом досліджувалися відеозапис, наданий відповідачем до відзиву, з якого слідує, що позивач керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz, модель Vito, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ніла Хасевича у м. Рівне, при проїзді нерегульованого перехрестя, здійснював рух прямо, тобто без зміни напрямку. Позивач при проїзді нерегульованого перехрестя не здійснював поворот, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б свідчили про порушення позивачем п.9.2.б ПДР України, та, як наслідок, давали підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Підсумовуючи вказане вище, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП, відповідачем не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5776600 від 22.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області (33000 м.Рівне, вул.Степана Бандери, буд.14а) Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3, ІК 40108646).

Повне судове рішення складене та підписане 29.10.2025

Суддя О.Левчук