Справа № 380/19085/22
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 380/19085/22

адміністративне провадження № К/990/817/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 380/19085/22,

за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Свищом Сергієм Михайловичем, на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023, а також ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023,

УСТАНОВИВ:

І. Обставини справи

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу №31-ДС від 29.11.2022, у якому змінити дату видання наказу № 2-ДС про припинення державної служби та звільнення його з посади головного спеціаліста відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 з « 18.01.2022» на « 18.01.2021»;

- визнати протиправним наказ відповідача №31-ДС від 29.11.2022 у частині визначення дати поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30.11.2022;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу №31-ДС від 29.11.2022, у якому змінити дату поновлення ОСОБА_1 на державній службі з « 30.11.2022» на « 18.01.2021» відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 380/2330/21;

- визнати протиправним наказ відповідача №32-ДС від 30.11.2022 у частині виплати грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за робочий період з 30.11.2022 по 30.11.2022 у кількості 1 календарний день;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу № 32-ДС від З0.11.2022 у частині виплати грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні основні та додаткові відпустки за період 2020, 2021 та 2022 роки;

- визнати протиправним наказ відповідача № 32-ДС від 30.11.2022 у частині виплати йому премії за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну в розмірі 30 % посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці в розмірі 170 % посадового окладу за 30.11.2022;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу № 32-ДС від 30.11.2022 у частині виплати премії за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну в розмірі 30 % посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці в розмірі 170 % посадового окладу та виплатити йому премію за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну в розмірі 30 % посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці в розмірі 170 % посадового окладу за період з 12.01.2022 по 30.11.2022;

- визнати протиправним наказ відповідача №32-ДС від 30.11.2022 у частині невиплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу № 32-ДС від 30.11.2022 у частині невиплати ОСОБА_1 допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 роки та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 роки;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (321 робочих днів) з 12.01.2022 по 29.11.2022 у сумі 244 608,42 грн;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата заробітної плати, грошової компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги, премії) за період з 30.11.2022 по день фактичного розрахунку (з розрахунку 762,02 грн за 1 робочий день);

- стягнути з відповідача на його корить завдану йому моральну шкоду у сумі 500 000,00 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023, закрито провадження у справі в частинах позовних вимог про:

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до наказу №31-ДС від 29.11.2022, у якому змінити дату видання наказу № 2-ДС про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.01.2022 на 18.01.2021;

- визнання протиправним наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №31-ДС від 29.11.2022 у частині визначення дати поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30.11.2022;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до наказу №31-ДС від 29.11.2022, у якому змінити дату поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30.11.2022 на 18.01.2021 відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21.

Закриваючи провадження у справі у вказаних частинах, суди попередніх інстанцій зазначили, що наказ №31-ДС від 29.11.2022 (щодо скасування наказу №2-ДС від 18.01.2021, поновлення ОСОБА_1 на посаді) прийнятий на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21.

Водночас правовідносини, які виникають з підстав виконання судових рішень, повинні розглядатися у порядку, установленому розділом ІV Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема статтею 383 КАС України.

У разі невиконання (неналежного виконання) судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу до боржника / відповідача, передбачених законодавством про виконавче провадження, та / або КАС України. Невиконання (неналежне виконання) судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій зазначили, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 КАС України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк для усунення вказаного недоліку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України (позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк).

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що копію ухвали від 30.10.2023 про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 отримав 13.11.2023, водночас станом на 04.12.2023 недоліки апеляційної скарги не було усунуто.

ІI. Провадження в суді касаційної інстанції

05.01.2024 від позивача до Суду надійшла касаційна скарга, у якій позивач просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023, а також ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

У частині, що стосується ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023, позивач зазначив, що підставою для закриття провадження у справі, відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Позивач зазначав, що предметом справи № 380/2330/21 був наказ № 2-ДС від 18.01.2021 у частині припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 , поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.01.2021 по 12.01.2022. Водночас предметом позову у цій справі є нарахування та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2022 по 29.11.2022, а також право позивача на одержання інших виплат за цей період, що не було предметом розгляду у справі № 380/2330/21.

З урахуванням викладеного, позивач уважає, що в цій справі у судів попередніх інстанцій не було підстав для закриття провадження у справі, відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

У частині, що стосується ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023, то касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 про залишення апеляційної скарги без руху позивачеві не надходила ані на електронну пошту, ані засобами поштового зв`язку, а тому викладений в оскаржуваній ухвалі висновок суду апеляційної інстанції про неусунення недоліків у встановлений судом строк є безпідставним.

Відповідач правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.

ІІІ. Джерела права

Статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

IV. Позиція Верховного Суду

Щодо доводів касаційної скарги в частині ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, Суд зазначає таке.

Як установили суди попередніх інстанцій, наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2021 №2-ДС ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників з 18.01.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 визнано протиправним і скасовано наказ від 18.01.2021 №2-ДС у частині припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.01.2021; стягнуто із ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 152 783,82 грн.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 380/2330/21 ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято наказ від 29.11.2022 №31-ДС, яким, зокрема:

- визнано протиправним і скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.01.2022 №2-ДС;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста командування з посадовим окладом 5 600,00 грн на місяць зі збереженням 4 рангу державної служби в межах категорії посад служби «В»;

- наказано ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків за посадою з 30.11.2022.

Звертаючись до суду з вимогами, щодо яких судами попередніх інстанцій вирішено закрити провадження у справі, позивач зазначав, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.11.2022 №31-ДС хоча і був прийнятий на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21, проте їй не відповідає.

Так, наказом 29.11.2022 №31-ДС було скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.01.2022 №2-ДС у частині припинення державної служби та звільнення з посади ОСОБА_1 , тоді як звільнено його з указаної посади наказом №2-ДС від 18.01.2021. Пунктом 2 вказаного наказу визначено поновити ОСОБА_1 на посаді з 30.11.2022, тоді як указаною постановою його поновлено на посаді з 18.01.2021.

Отже, фактично підставою для звернення позивача до суду із позовом в частині вимог про внесення змін до наказу №31-ДС від 29.11.2022 щодо дати наказу №2-ДС, щодо дати поновлення ОСОБА_1 є незгода із рішеннями / діями відповідача під час виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21.

Водночас процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їхнього застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження і КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 09.07.2019 у справі №826/17587/18 та від 02.11.2021 у справі №620/1528/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а зазначено, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Зазначений спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Повертаючись до обставин справи, Суд зазначає, що вимоги в частині визнання протиправним наказу №31-ДС та зобов`язання внести до нього зміни, що пов`язані з коригуванням дати раніше скасованого наказу про звільнення і дати поновлення на роботі, спрямовані на виконання судового рішення, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21. Проте правовідносини між сторонами в цій частині вже вирішено судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Якщо позивач уважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що вимоги позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 унести зміни до наказу №31-ДС від 29.11.2022 щодо дати наказу № 2-ДС та щодо дати поновлення ОСОБА_1 на державній службі за своєю суттю є вимогами про визнання протиправними рішень / дій суб`єкта владних повноважень, які прийнято (вчинено або не вчинено) на виконання судового рішення, у зв`язку з чим вони не можуть бути розглянуті в окремому судовому провадженні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №808/1156/18, у разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

За таких обставин, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для закриття провадження у справі у відповідній частині вимог з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України, ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права.

Щодо доводів касаційної скарги в частині ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023, Суд зазначає таке.

Ухвалою від 04.12.2023 Восьмий апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023, оскільки вважав, що позивач не усунув її недоліків у встановлений в ухвалі від 30.10.2023 десятиденний строк.

Як установив суд апеляційної інстанції, ухвалу про залишення без руху апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 позивач отримав 13.11.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №298, водночас станом на 04.12.2023 від нього так і не надійшло заяви про усунення недоліків із доказами сплати судового збору.

У касаційній скарзі позивач заперечує факт вручення йому ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 про залишення без руху апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023. За доводами позивача у відправленні за №298 йому надійшла ухвала про залишення без руху апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023.

Перевіряючи вказані доводи, Судом з`ясовано, що 22.09.2023 до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 (у цій частині зареєстрована в інформаційній системі суду за №А/857/17195/23) та на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 про закриття провадження у справі в частині вимог (у цій частині зареєстрована в інформаційній системі суду за №А/857/17196/23).

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 в апеляційних провадженнях №А/857/17195/23 і №А/857/17196/23 вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та запропоновано позивачеві сплатити судовий збір у розмірі 8 988,60 грн і 2 684,00 грн відповідно.

Як убачається з матеріалів справи, 30.10.2023 Восьмим апеляційним адміністративним судом у провадженні №А/857/17195/23 (на рішення від 31.08.2023) складено супровідний лист, відповідно до якого ОСОБА_1 направлено «Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 30.10.2023 у справі №380/19085/22», а як додаток до вказаного листа зазначено «Копія вказаної вище ухвали».

31.10.2023 до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій позивач зазначив, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 було залишено без руху його апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023. Водночас, як додаток до вказаної заяви, позивач долучив квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн (як за ухвалу).

У матеріалах справи також містяться повідомлення про вручення поштових відправлень із штриховим ідентифікатором №298 і №271, відповідно до яких позивачеві було вручено ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 про залишення апеляційної скарги без руху у провадженнях №А/857/17195/23 і №А/857/17196/23 відповідно.

Отже, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують надсилання та вручення позивачеві копії ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 про залишення без руху апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 (апеляційне провадження №А/857/17195/23).

Посилаючись у касаційній скарзі на те, що в поштовому відправленні за №298 йому надійшла ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 про залишення без руху апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 (провадження №А/857/17196/23), позивач доказів, які б підтверджували помилку суду апеляційної інстанції під час надсилання ухвал від 30.10.2023, не надає.

Зокрема, позивач у касаційній скарзі не повідомив про вміст іншого поштового відправлення - №271, а також не надав відповідних конвертів з вкладеннями, які б доводили, що, всупереч наявним у справі доказам, ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 в апеляційному провадженні №А/857/17195/23 (на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023) йому не надходила.

Беручи до уваги, що недоліків апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023, які полягали в несплаті судового збору, позивач не усунув, Суд відхиляє аргументи касаційної скарги про безпідставне повернення апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, Суд зазначає, що, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, Судом не встановлено порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій, на які позивач посилався як на підставу для відкриття касаційного провадження.

У статті 350 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

V. Судові витрати

Ураховуючи результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023, а також ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 380/19085/22 залишити без змін.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: М.І. Смокович

В.Е. Мацедонська