Справа № 260/1454/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/1454/25 пров. № А/857/28089/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Гудима Л.Я.,

суддів : Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року, головуючий суддя Маєцька Н.Д., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просив визнати протиправним та скасувати Наказ Держгеокадастру №57-ДКР від 18.12.2024 року «Про відмову у задоволенні скарги адвоката Онуфрія Д.В. від 07.11.2024 року»; зобов`язати відповідача - Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру - повторно розглянути з дотриманням вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від 07.11.2024 року (вх. № 29-30/0/46-24 від 07.11.2024 року), що подана адвокатом Дмитром Онуфрієм, в їх інтересах.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що державний кадастровий реєстратор здійснила державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0053 не у відповідності до вимог земельного законодавства України чим, на переконання позивачів, порушила права та інтереси позивачів, а саме здійснила накладення земельної ділянки на інші земельні ділянки, що перебувають у власності позивачів та здійснила таку реєстрацію на підставі документації, яка створена не у відповідності до законодавства. Наказом Держгеокадастру № 57-ДКР від 18 грудня 2024 року «Про відмову у задоволенні скарги адвоката Онуфрія Д.В. від 07.11.2024 року» відмовлено у задоволенні скарги, та підставою для такої відмови зазначено п.п. 3 п. 230 Порядку, яким передбачено залишення скарги без розгляду та повернення її заявнику, якщо є рішення цього органу з того самого питання. Такий наказ, позивачі вважають протиправним, оскільки вважають, що відповідач при розгляді скарги замість досліджувати законність дій державного реєстратора при здійсненні ним оскаржуваних дій почав досліджувати законність набуття права власності на землю.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №57-ДКР від 18.12.2024 року «Про відмову у задоволенні скарги адвоката Дмитра Онуфрія від 07.11.2024 року»; зобов`язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно, з дотриманням вимог Закону України «Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, розглянути скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від 07.11.2024 року (вх. 29-30/0/46-24 від 07.11.2024 року), що подана адвокатом Онуфрієм Дмитром Васильовичем в їх інтересах, та за результатами її розгляду прийняти мотивоване рішення, з урахування висновків суду.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0053 можливе лише у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством. Відтак, скасування наказу Держгеокадастру від 18 грудня 2024 року № 57-ДКР «Про відмову у задоволенні скарги адвоката Дмитра Онуфрія від 07.11.2024 року» не вирішить питання щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0053, оскільки скасування реєстрації відбувається відповідно до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачі в особі адвоката Онуфрія Д.В. звернулися із скаргою від 07 листопада 2024 року (вх. № 29-30/0/46-24) на рішення державного кадастрового реєстратора, в якій просили скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора сектору № 3 Відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області Оксани Саламахи про державну реєстрацію 07 червня 2024 року земельної ділянки кадастровий номер: :03:004:0053.

Наказом Держгеокадастру від 18 грудня 2024 року № 57-ДКР «Про відмову у задоволенні скарги адвоката Дмитра Онуфрія від 07 листопада 2024 року» відмовлено у задоволенні скарги адвоката Дмитра Онуфрія від 07 листопада 2024 року відповідно до підпункту 3 пункту 230 Порядку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в силу вищенаведених вимог наділений повноваженнями для скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки за наслідками розгляду скарги, в разі якщо таке прийняте з порушенням вимог законодавства. Відтак, посилання відповідача в оскарженому наказі про відмову у задоволенні скарги на ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0053 можливе у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством, свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду скарги та про те, що оцінка доводам заявника по суті скарги на рішення кадастрового реєстратора не надавалася.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлює Закон України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон).

За правилами ст. 5 Закону ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом.

За правилами ст. 24 Закону Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені: до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин на території дії повноважень відповідного Державного кадастрового реєстратора, та до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Згідно із пунктами 222-223 Порядку рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру або до суду.

Держгеокадастр розглядає скарги: 1) на рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки або про відмову у здійсненні такої дії (крім випадків, коли щодо земельної ділянки наявний судовий спір); 1-1) на рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію меліоративної мережі, складової частини меліоративної мережі або про відмову у здійсненні такої дії; 2) на рішення про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про об`єкти Державного земельного кадастру або про відмову у здійсненні такої дії; 3) щодо виправлення технічної помилки у відомостях Державного земельного кадастру, яка допущена органом, що здійснює його ведення; 4) на прийняті рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора в межах його повноважень.

Рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (п. 225 Порядку).

Пунктом 228 Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги Держгеокадастр та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки або про відмову в державній реєстрації земельної ділянки, прийнятого з порушенням вимог законодавства, та проведення державної реєстрації земельної ділянки; внесення відомостей (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру та виправлення технічної помилки, допущеної державним кадастровим реєстратором; скасування рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, прийнятого з порушенням вимог законодавства; надання відомостей Державного земельного кадастру; тимчасове блокування доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру; анулювання доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру; притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Держгеокадастру; 3) залишення скарги без розгляду.

При цьому, пунктом 230 Порядку визначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи залишають скаргу без розгляду та повертають її заявнику, якщо: 1) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 2) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених пунктом 227 цього Порядку; 3) є рішення цього органу з того самого питання; 4) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 5) закінчився встановлений пунктом 225 цього Порядку строк подання скарги.

Як слідує з матеріалів справи, позивачі в особі представника (адвоката Онуфрія Д.В.) звернулися із скаргою від 07 листопада 2024 року на рішення державного кадастрового реєстратора.

В прохальній частині скарги заявник просив скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Саламахи О. про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0053, що у згоджується з п. 228 Порядку, відповідно до якого за результатами розгляду скарги Держгеокадастр та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема про скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки або про відмову в державній реєстрації земельної ділянки, прийнятого з порушенням вимог законодавства, та проведення державної реєстрації земельної ділянки.

Натомість, відповідач, в оскарженому наказі від 18 грудня 2024 року № 57-ДКР, з посиланням на ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначив, що скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0053 можливе у спосіб та в порядку, визначеному законодавством, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги.

Апеляційний суд звертає увагу, що заявник не звертався із скаргою про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Скарга стосувалась рішення державного кадастрового реєстратора Саламахи О. про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0053, що у згоджується з п. 228 Порядку.

Таким чином, відповідачем порушено порядок розгляду скарги, оскільки оцінка доводам заявника по суті скарги на рішення кадастрового реєстратора не надавалася.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Держгеокадастру від 18 грудня 2024 року № 57-ДКР «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 від 07.11.2024», а задля забезпечення належного способу захисту порушеного права слід зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 07.11.2024 року (вх. 29-30/0/46-24 від 07.11.2024 року), що подана адвокатом Онуфрієм Дмитром Васильовичем в їх інтересах та за результатами її розгляду прийняти мотивоване рішення, з урахування висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №260/1454/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич