Справа № 580/6210/25
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №580/6210/25

адміністративне провадження № К/990/44127/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Загороднюка А.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 у справі №580/6210/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом від 16.05.2025 №15, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2025 про надання відстрочки та прийняти рішення про надання відстрочки на підставі пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на мобілізацію ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, на особливий період, до моменту припинення чинності законних підстав, що надають йому право на відстрочку відповідно до пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 130 000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Позивач одночасно з позовною заявою подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити адміністративний позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та його структурним підрозділам, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняти дії з мобілізації ОСОБА_1 , а саме: приймати рішення та видавати наказ про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, здійснювати направлення ОСОБА_1 до навчальних частин (центрів) для проходження базової загальновійськової підготовки, вживати заходів щодо його відправлення до місць проходження військової служби, - до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, 27.10.2025 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав касаційну скаргу до Верховного Суду, яка зареєстрована Судом 28.10.2025.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Перелік судових рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду апеляційним судом, визначено частиною другою статті 328 КАС України, до якого віднесено ухвали: про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України (щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), відмови у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі, відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження).

Частиною третьою статті 328 КАС України обумовлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо на питання відповісти ствердно, відповідні постанови апеляційного суду можуть бути предметом касаційного оскарження.

Таким чином, у касаційному порядку можна оскаржити ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та постанову апеляційного суду про залишення зазначеної ухвали без змін, а також постанову апеляційного суду про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні.

При цьому, неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 відступила від викладеної вище правової позиції у частині висновків про неможливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову та про неможливість касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, зазначивши, що такі обмеження є невиправданими, та що у касаційному порядку можуть окрім інших переглядатися ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову (тобто, як ухвали, якими задоволено заяву про забезпечення позову, так і ухвали, якими відмовлено у такому забезпеченні), а також постанови суду апеляційної інстанції, якими скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову.

Так, скаржник просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишено без змін.

За таких обставин, з урахуванням висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 та від 18.05.2021 у справі №914/1570/20, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та постанова суду апеляційної інстанції про залишення такої ухвали без змін не можуть бути предметом касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання й обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 у справі №580/6210/25.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук А.Г. Загороднюк