Справа № 420/11797/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/11797/25

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

повний текст судового рішення

складено 30.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 14.04.2022 по 27.01.2025 включно із врахуванням щомісячної індексації-різниці у відповідному розмірі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення щомісячно у сумі 4463,15 грн за період з 14.04.2022 по 27.01.2025 у загальній сумі 153849,10 грн;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення індексації грошового забезпечення до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася грошова допомога на оздоровлення за 2022-2024 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 в порушення норм абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» не виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн., загальний розмір якої за спірний період становить 153849,10 грн. Крім того, позивач вказував, що при виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки відповідач протиправно не включив до складу місячного грошового забезпечення, з якого вона розрахована, індексацію грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 року позов задоволений частково:

- визнана протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення індексації грошового забезпечення до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік із врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що індексація грошового забезпечення не входить до складу місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги на оздоровлення.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення щомісячно у сумі 4463,15 грн за період з 14.04.2022 по 27.01.2025 у загальній сумі 153849,10 грн, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що у період проходження військової служби з 14.04.2022 по 27.01.2025 індексація-різниця з урахуванням абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 має виплачуватись у розмірі 4463,15 грн щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової служби.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 14.04.2022 по 27.01.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до військового квитка, позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 №93 з 14.04.2022 призначений на посаду, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2025 №27 - з 27.01.2025 виключений зі списків особового складу частини.

03.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, серед іншого, надати довідку про грошове забезпечення з 14.04.2022 по 27.01.2025 в розрізі складових, перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 14.04.2022 по 27.01.2025 із врахуванням щомісячної індексації відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078.

Військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку від 12.04.2025 №1042/302/27/349/пс про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 , однак не здійснено нарахування та виплату індексації-різниці за період з 14.04.2022 по 27.01.2025, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у 2022 році позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася щомісячно, однак її не враховано при обрахунку розміру виплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік. Такі дії відповідача призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення щомісячно у сумі 4463,15 грн за період з 14.04.2022 по 27.01.2025 у загальній сумі 153849,10 грн, суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови КМУ від 30.08.2017 №704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку №1078. Натомість у даному випадку посадовий оклад позивача, який був призначений на посаду 14.04.2022, у межах спірного періоду (з 14.04.2022 по 27.01.2025) внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою КМУ від 30.08.2017 №704, яка вже діяла на момент призначення останнього 10.03.2022 на посаду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації-різниці за період з 14.04.2022 по 27.01.2025, судова колегія зазначає таке.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 року №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Приписами ч.2 ст.5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (далі - Порядок №1078).

Як встановлено п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Поняття індексації-різниці викладено у абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

У цих справах Верховний Суд внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як вже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

З матеріалів справи, а саме з копії військового квитка позивача вбачається, що його було призначено на посаду з 14.04.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 р. №93.

Тобто, саме з 14.04.2022 ОСОБА_1 почав проходити військову службу та отримувати грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується і індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5).

Разом з тим, як правильно зазначено судом першої інстанції, необхідно враховувати, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.

За висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 23.03.2023 р. у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 р. у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 р. у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 р. у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 р. у справі №320/8554/21, від 03.05.2023 р. у справі №160/10790/22 та від 22.06.2023 р. у справі №520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 р. на підставі Постанови №704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку №1078.

Разом з тим, у даному випадку посадовий оклад позивача, який був призначений на посаду 14.04.2022, у межах спірного періоду (з 14.04.2022 по 27.01.2025) внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою №704, яка вже діяла на момент призначення останнього на посаду.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача не виникло право для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 Порядку №1078, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.04.2024 р. у справі №160/2481/23.

Щодо доводів апелянта стосовно його незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не включення індексації грошового забезпечення до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого розраховувалася грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік, судова колегія зазначає наступне.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктами 1 та 6 розділу XXIII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Вирішуючи питання щодо врахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ).

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), згідно пункту 2 якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку №1078).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України у спосіб підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-ІІІ, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ, та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2021 р. у справі №820/3423/18, від 29.04.2020 р. у справі №240/10130/19, від 19.03.2020 р. у справі №820/5286/17, від 26.02.2021 р. у справі №620/3346/19.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2025 року №1042/302/27/349/ПС про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 :

- у 2022 році позивачу щомісячно нараховувалася та виплачувалася індексації грошового забезпечення (квітень 2022 року - 381 грн., травень 2022 року - 913,01 грн., червень 2022 року - 1017,21 грн., липень 2022 року - 1066 грн., серпень 2022 року - 1281,80 грн.., вересень 2022 року - 1281,80 грн., жовтень 2022 року - 1281,80 грн., листопад 2022 року - 1424,80 грн., грудень 2022 року - 1470,83 грн.);

- у 2023 році позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася;

- у 2024 році позивачу індексація грошового забезпечення нараховувалася з серпня по грудень 2024 року (серпень 2024 року - 130,20 грн., вересень 2024 року - 130,20 грн., жовтень 2024 року - 130,20 грн., листопад 2024 року - 130,20 грн., грудень 2024 року - 254,35 грн.).

Також з даної довідки вбачається, що позивачу було виплачено грошову допомогу на оздоровлення:

- за 2022 рік у вересні 2022 року у розмірі 13268,70 грн.;

- за 2023 рік у березні 2023 року у розмірі 20577,80 грн.;

- за 2024 рік у травні 2024 року у розмірі 21657,98 грн.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що у 2022 році позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася щомісячно, однак її не враховано при обрахунку розміру виплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, що свідчить про те, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у 2023 році та на час виплати грошової допомога на оздоровлення у 2024 році (травень 2024 року) індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалася, у зв`язку з чим відсутні підстави для врахування індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обраховувався розмір грошової допомоги на оздоровлення за 2023, 2024 роки.

З викладеного вбачається, що доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія