Справа № 200/13551/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 200/13551/21

адміністративне провадження № К/990/6863/24 , К/990/4200/24, К/990/7171/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року (головуючий суддя Є.І. Грищенко) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року (головуючий суддя Блохін А.А., Геращенко І.В., Казначеєв Е.Г.) у справі № 200/13551/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач-1, Департамент), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач-2, КП «Київблагоустрій»), за участю третьої особи ОСОБА_2 про:

визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене дорученням № 064-5677 від 13 вересня 2021 року;

визнання протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу на підставі доручення (рішення) від 13 вересня 2021 року № 064-5677 Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та припису від 06 вересня 2021 року № 2127234 об`єкту нерухомого майна капітальної споруди - нежитлової будівлі № 368-1, розташованої за адресою: АДРЕСА_2

стягнення з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) матеріальної шкоди в розмірі 1 865 400 грн;

стягнення з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) моральної шкоди у розмірі 98 000 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь витрати, пов`язані із визначенням та складанням Звіту майнової шкоди у розмірі 5 000 грн та витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене дорученням № 064-5677 від 13 вересня 2021 року.

Визнано протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу на підставі доручення (рішення) від 13 вересня 2021 року № 064-5677 Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та припису від 06 вересня 2021 року № 2127234 об`єкту нерухомого майна капітальної споруди - нежитлової будівлі № 368-1 розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн 00 коп.

Стягнуто з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року апеляційні скарги позивача та відповідачів задоволено частково, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року змінено:

у абзаці другому після слів «оформлене дорученням № 064-5677 від 13 вересня 2021 року» доповнити словами та цифрами «в частині об`єкту зазначеного в таблиці під № 89 розташованої за адресою: АДРЕСА_2, ФОП ОСОБА_2 .»;

в іншій частині рішення залишено без змін.

01 лютого 2024 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій скаржник просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та витребувано справу з суду першої інстанції.

22 лютого 2024 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, надіслана 18 лютого 2024 року, в якій скаржник просить змінити рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року в частини вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1

26 лютого 2024 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через систему «Електронний Суд», надійшла касаційна скарга Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій скаржник просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

13 березня 2024 року надійшли додаткові пояснення у справі.

19 березня 2024 року від відповідача-2 надійшов відзив на касаційну скаргу позивача.

22 березня 2024 року від позивача надійшов відзив на касаційні скарги відповідачів.

07 жовтня 2024 року від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення.

02 червня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій акцентовано на необхідності врахування правових висновків, викладених у постанові ВС від 24 лютого 2025 року у справі № 320/15890/23.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

IІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

В обґрунтування позову зазначено, що 13 вересня 2021 року уповноваженими особами КП «Київблагоустрій» здійснено демонтаж конструктивних елементів капітальної споруди - об`єкта нерухомого майна нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2, право власності на який з 13 вересня 2021 року належить ОСОБА_1 .

Вказані дії були проведені відповідачем-2 на підставі рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформленого дорученням № 064-5677 від 13 вересня 2021 року (далі також рішення № 064-5677), та припису від 06 вересня 2021 року № 2127234.

Позивач вважає рішення відповідача-1 № 064-5677 від 13 вересня 2021 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно прийнято поза межами повноважень Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), без перевірки статусу будівлі (тимчасова споруда чи капітальна будівля). Зазначає, що на час ухвалення вказаного рішення об`єкт мав статус нерухомого майна, відносно якого здійснено відповідну державну реєстрацію, виготовлено технічний паспорт.

Також позивач вважає протиправними дії відповідача-2 щодо демонтажу зазначеного об`єкта, оскільки у разі виявлення факту самочинного будівництва, повноваження щодо вжиття дій, спрямованих на усунення порушень, має Держархбудінспекція.

Наполягає на тому, що самочинне будівництво є порушенням містобудівної діяльності, а не благоустрою. Водночас зазначає, що на час ухвалення рішення про демонтаж, відповідач-2 мав документи, які підтверджують належність споруди до капітальної.

Стверджує, що вказаними рішеннями та діями відповідачів позивача було позбавлено права власності та відповідно завдано матеріальну шкоду, яка згідно проведеної оцінки склала 1 865 400 грн.

Також зазначає, що відповідачами була завдано позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінює в 98 000 грн.

Вказана сума обґрунтована тим, що руйнація об`єкта нерухомості відбулась свавільно, перед великою кількістю людей. У результаті неправомірних дій позивач відчуває приниження, перебуває у стані тривоги та страху. Відчуття несправедливості та переживання привели до порушення попереднього укладу життя, порушився сон, почались систематичні головні болі.

Відповідач-2 зазначає, що КП «Київблагоустрій» не є контролюючим органом у сфері благоустрою та не приймає рішень про демонтаж елементів благоустрою, а тільки здійснює перевірки розміщення елементів та виносить приписи з метою усунення порушень.

На думку відповідача-2, наведене вказує на відсутність правових підстав для застосування статті 1166 ЦК України. Вважає, що заявлені позивачем вимоги не відповідають положенням діючого законодавства, зокрема, статті 25 Бюджетного кодексу України.

Водночас відповідач-2 зазначає, що земельна ділянка з площею 0,6853 га за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :90:012:0001) перебуває у користуванні ТОВ «Парк Сервіс-7».

На вказані земельній ділянці знаходиться багатоповерхнева нежитлова будівля шість поверхів якої займають гаражні бокси.

Стверджує, що приміщення АДРЕСА_2, реєстраційний номер 000 є складовою частиною багатоповерхневої будівлі, а не окремо розташованою спорудою на яку посилається позивач.

Акцентує увагу на тому, що позивач на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 вересня 2021 року став власником спірного об`єкту об 18:18:59.

Водночас демонтаж об`єкту було здійснено 13 вересня 2021 року в період 10:00 по 20:00 год.

Вважає, що укладання вищенаведеного договору виключає демонтаж відповідачем-2 об`єкта нерухомого майна за № 00, оскільки станом на момент укладення договору об`єкт існував та був переданий від третьої особи до позивача.

Також зауважує, що 09 червня 2021 року у третьої особи припинилось право власності на об`єкт нерухомого майна № 000 внаслідок його знищення, що є предметом розгляду справ № 640/17282/21 та № 753/15287/21.

Водночас відповідач-2 зазначив, що у третьої особи/позивача відсутні докази завершення будівництва, введення об`єкту в експлуатацію, в тому числі право на виконання будівельних робіт по об`єкту «Капітальний ремонт нежитлової будівлі №368-1 із заміною піноблоку та частковою заміною вимощення фундаменту за адресою: 02140, АДРЕСА_2», що підтверджується повідомленнями про початок виконання будівельних робіт № КВ20, КВ 46, КВ99, які повернуто на доопрацювання та наявністю судового спору у справі № 200/12874/21.

Також позивачем/третьою особою не надано до суду доказів, які підтверджують, що будівництво спірної будівлі здійснювалось позивачем/третьою особою за наявності необхідної містобудівної документації у відповідності до вимог чинного законодавства та на земельній ділянці, оформленій за позивачем/третьою особою у відповідності до вимог ЗК України.

Водночас у позивача/третьої особи відсутнє право власності/користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач-2 зауважив на тому, що об`єкту «нерухомого майна» приміщення 368-1 не була присвоєна поштова адреса, що унеможливлює ідентифікацію будівлі на місцевості.

Третя особа у письмових поясненнях зазначила, що капітальна споруда - нежитлова будівля АДРЕСА_2 є окремою від багатоповерхового гаражу, а відсутність поштової адреси не є аргументом для заперечення у особи права власності на майно.

Наполягає на тому, що виконуючи доручення від 13 вересня 2021 року про руйнацію будівлі, відповідач-2 мав всі необхідні документи, які вказують на право виконання будівельних робіт, а також, що споруда є нерухомим майном.

З метою визначення відношення будівлі до капітальних споруд, експертом Юрченком В.Г. було виготовлений звіт, виходячи зі змісту якого, будівля № 368-1 є капітальною спорудою.

Зазначає, що дії відповідачів, здійсненні не в межах їх повноважень.

Щодо відшкодування моральної шкоди відповідач-1 зазначив, що позивачем не доведені всі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, не надано обґрунтований розрахунок матеріальної шкоди, не надано доказів, які підтверджують спричинення моральної шкоди. Також підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача-1 відсутні, оскільки не надано доказів її заподіяння саме Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Демонтаж об`єкту було виконано КП «Київблагоустрій».

Щодо законності користування земельною ділянкою, відповідач-1 зазначив, що позивачем не додано жодного доказу щодо права володіння/розпорядження земельною ділянкою.

Положення чинного законодавства не передбачають такої підстави виникнення права власності, як його державна реєстрація, оскільки державна реєстрація права власності є лише засвідченням державою вже набутого особою права, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Щодо посилання позивача на повідомлення про початок будівельних робіт, відповідач-1 зазначив, що всі три подані третьою особою повідомлення, повертались замовнику з підстав того, що інформація в повідомленні зазначена некоректно та не в повному обсязі, останнє не внесено до Реєстру будівельної діяльності першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

За змістом Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 261706886, 15 червня 2021 року приватним нотаріусом зареєстровано іпотеку, № 42518124.

Підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер 5129, виданий 15.06.2021, Ковальчук С.П. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58765970 від 15.06.2021, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Відомості про основне зобов`язання: строк виконання зобов`язання 15.06.2022, розмір основного зобов`язання 100000 грн. Відомості про суб`єктів: іпотекодержатель ОСОБА_1 , іпотекодавець ОСОБА_2 .

06 вересня 2021 року Комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було винесено припис № 2127234, яким запропоновано ОСОБА_2 надати дозвільну документацію на зайняття території об`єкту благоустрою під розміщення будівельних матеріалів та повідомлено про вжиття заходів, передбачених законодавством у разі невиконання вимог припису.

06 вересня 2021 року на вказаний припис ОСОБА_2 направив пояснення, у яких зазначено, що споруда про яку йдеться в приписі є нерухомим майном щодо якого здійснена реєстрація права приватної власності у встановленому законом порядку та є капітальною спорудою (отримано КП "Київблагоустрій" 07.09.2021).

13 вересня 2021 року Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено доручення, яким визначено вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою, зазначених в таблиці, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 , припис № 212734 від 06.09.2021.

13 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на умовах якого передбачено, що іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає у власність предмет іпотеки, нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля № 368-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 35,8 кв.м., право власності на яку зареєстровано з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.05.2021, номер запису 41970702, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Експертна грошова оцінка предмета іпотеки оцінена в 200 000 грн відповідно до Звіту про оцінку майна від 13 вересня 2021 року, зробленого ТОВ «АРХЕКСПЕРТУС».

Право власності на предмет іпотеки виникає у Іпотекодержателя після нотаріального посвідчення цього договору з моменту державної реєстрації відповідно до чинного законодавства України.

13 вересня 2021 року у період з 10:00 год. по 20:00 год. було проведено демонтаж об`єкту та складено акт № К-271.

За замовленням ОСОБА_2 з метою оцінки вартості майнової шкоди, 30 вересня 2021 року ТОВ «Гарант-Експертиза» було проведено оцінку об`єкта та складено Звіт про оцінку майнової шкоди завданої власнику нежитлової будівлі №368-1, загальною площею 35,8 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. відповідно до висновків якого, вартість завданої майнової шкоди становить 1 865 400 грн.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій зазначили, що будівля за адресою: АДРЕСА_2 не є тимчасовою спорудою.

За позицією судів попередніх інстанцій, посилання Департаменту на той факт, що спірній споруді не присвоювалася поштова адреса, недостатньо для визнання її тимчасовою спорудою у розумінні статті 1 Закону України від 6 вересня 2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (далі також Закон № 2807-IV) та для цілей застосування порядку демонтажу згідно пункту 13 Правил № 1051/1051.

З огляду на зазначене, суди дійшли висновку, що у відповідачів не було правових підстав для демонтажу зазначеної будівлі.

Також суди дійшли висновку, що позовні вимоги про стягнення з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 грудня 2019 року 826/10228/17.

Вирішуючи питання про стягнення з КП «Київблагоустрій» матеріальної шкоди у розмірі 1 865 400 грн, суди попередніх інстанцій зазначили, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний і цілком згоден з грошовою оцінкою предмета іпотеки саме у розмірі 200 000 грн.

За таких встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача в цій частині та стягнення з КП «Київблагоустрій» на його корить завданої матеріальної шкоди у розмірі 200 000 грн.

Також суди попередніх інстанцій, беручи до уваги наявність матеріальної шкоди, протиправність оскаржуваного рішення та дій відповідачів, а також ступінь їх вини у вчиненні протиправних дій, дійшли висновку щодо часткового задоволення вимоги та стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн з кожного.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

В обґрунтування вимог касаційної скарги КП «Київблагоустрій»(відповідач-2) зазначено таке:

1) оскаржуваними рішеннями постановлено під сумнів рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2022, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 04.05.2023 у справі № 753/2865/22, яким встановлено, що станом на 13.09.2021 (на момент укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя) будівля за адресою: АДРЕСА_2 існувала та не була демонтована;

2) знаходження позивача та третьої особи 13.09.2021 близько 11.30 на місці демонтажу будівельних матеріалів по АДРЕСА_2, виключає укладання в той же день договору щодо переходу права власності на знищену будівлю (сформована заява з реєстраційним № 47834282 станом на 13.09.2019 о 18:16);

3) демонтовані відповідачем будівельні матеріали мають відмінне місце розташування з будівлею позивача; на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:012:0001 не існувало та не існує окремо розташованої будівлі позивача, натомість приміщення позивача № 368-1 є складовою багатоповерхової будівлі АДРЕСА_2;

4) об`єкту нерухомого майна (приміщенню 368-1/нежитловій будівлі 368-1) позивача/третьої особи не була присвоєна поштова адреса та відсутнє право власності/користування земельною ділянкою, що своєю чергою унеможливлює ідентифікацію споруди на місцевості (постанова ВС від 23.09.2020 № 826/17075/16);

5) керуючись статтею 386 ЦК України позивачем/третьою особою не доведено наявність права власності на об`єкт нерухомого майна, побудованого у 2021 році;

6) у позивача/ третьої особи, як особи, яка без належних правових підстав здійснила самочинне будівництво на свій страх та ризик в порушення встановлених для будівництва законодавчих норм, відсутні підстави для відшкодування шкоди завданої неправомірними діями відповідачів, оскільки понесенню позивачем/третьою особою збитків передувала неправомірна поведінка позивача/третьої особи, що виключає можливість відшкодування збитків (постанова ВПВС від 12.03.2019 № 911/3594/17, від 27.02.2018 № 925/1121/17, від 17.04.2019 № 916/675/15, від 24.01.2020 № 910/10987/18, від 09.12.2020 № 922/476/20, від 10.01.2019 № 915/1376/17);

7) суди попередніх інстанцій не врахували висновки ВС, викладені в постановах від 19.10.2021 № 910/15931/19 (п.10.40); від 24.05.2023 № 910/15931/19 (п.60), від 21.07.2021 № 756/13292/15-ц за якими майнова шкода має стягуватися з Департаменту та КП «Благоустрій» в рівних частинах;

8) суди попередніх інстанцій не дослідили/надали оцінки наданим доказам.

Також акцентує увагу, що постановою ВС від 29.01.2024 № 640/17282/21 встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 знаходиться багатоповерхова нежитлова будівля - Бізнес центр «Колізей», що підтверджується роздруківкою з Містобудівного кадастру Києва, який міститься у відкритому доступі. В цій будівлі також знаходиться багатоповерховий гараж, який складається з боксів, що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2012 у справі № 50/464-55/342-13/231.

Доводи касаційної скарги Департаменту подібні доводам касаційної скарги КП «Київблагоустрій».

Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині стягнення розміру матеріальної шкоди, завданої відповідачами.

Скаржник наполягає на тому, що судами попередніх інстанцій не враховані висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах ВС від 22.09.2021 у справі № 754/1108/15-ц, від 08.04.2020 у справі № 759/17788/17, від 06.04.2020 у справі № 759/13924/18, від 13.07.2022 у справі № 753/15095/17, від 13.07.2023 у справі № 910/16226/21.

Наполягає на неправильному застосування статті 1166 ЦК України.

Акцентує увагу на тому, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги наданий позивачем на підтвердження розміру завданої майнової шкоди Звіт та рецензію на Звіт.

Також зазначає, що додатково звернувся з проханням до суб`єкта здійснення оцінки -ТОВ «АРХЕСПЕРТУС», який надав висновок про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 13.09.2021 під час посвідчення договору іпотеки з метою з`ясування причин значної відмінності ринково вартості об`єкта нерухомості та визначення матеріальної шкоди, на що 31 липня 2023 року засобами електронного зв`язку отримано відповідь про те, що Експертна грошова оцінка об`єкта нерухомості: нежитлова будівля АДРЕСА_2 від 13.09.2021 складає 2 000 000 грн, у відповідному Звіті про оцінку майна в цифровому значенні допущено описку і вказано 200 000 грн, що підтверджується копією висновку та листа суб`єкта оцінки.

З метою підтвердження достовірності оцінки завданої матеріальної шкоди у розмірі 1 865 400 грн позивачем було замовлено та проведено дві рецензії.

Вважає помилковим визначення судом першої інстанції, що відповідно до Акта опису об`єкта № К-271, демонтаж був проведений частково, вікна демонтовані власником самостійно. Стверджує, що такі обставини не підтверджуються ані позивачем, ані третьою особою, вказаний акт складений виключно представниками відповідача. Дійсно, під час демонтажу будівлі позивач намагався демонтувати вироби з металоконструкцій, але такі були завантажені в авто представником відповідача та вивезені в невідомому напрямку.

У відзиві на касаційну скаргу позивача КП «Київблагоустрій» зазначає таке:

1) в оскаржуваних судових рішеннях реалізовано принцип «в повному обсязі», яким стягнуто на користь позивача 200 000 грн, тобто вартість набутого майна по договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 13.09.2021 за реєстровим номером № 8191 з урахуванням Звіту ТОВ «АРХЕКСПЕРТУС» про оцінку майна від 13.09.2021;

2) матеріали справи не містять доказів/обґрунтувань як існуюча (станом на 13.09.2021) нежитлова будівля оцінена в 200 000 грн, натомість та сама не існуюча будівля (станом на 30.09.2021) коштує 1 865 400,00 грн, що в 9,3 рази більше за вартість існуючої будівлі;

3) звіт про оцінку не є достовірним доказом, оскільки об`єкти порівняння не відповідають об`єкту оцінки;

4) рецензії, складені на замовлення позивача щодо недостовірного Звіту про оцінку майна не мають юридичної сили;

5) твердження скаржника про те, що нібито позивач 31.07.2023 дізнався про описку в звіті ТОВ «АРХЕКСПЕРТУС, який складено 13.09.2021, не підтверджуються належними і допустимим доказами. акцентує увагу на тому, що позивач, третя особа та приватний нотаріус при посвідченні договору про задоволення вимог іпотекодержателя та протягом 22 місяців після його укладення не могли виявити описку між сумами;

6) твердження позивача про те, що нібито віконні конструкції завантажені в авто представниками відповідача не підтверджуються належними та достовірними доказами;

7) в матеріалах справи наявний звіт про оцінку виконаний на замовлення ОСОБА_2 (третьої особи) про що зазначено в тексті звіту та висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки, що відповідає висновкам оскаржуваного рішення.

У відзиві на касаційні скарги відповідачів позивач зазначає, що споруда, яка була демонтована відповідачем-2, є капітальною спорудою.

Акцентує увагу на тому, що кожна будівля складається з будівельних матеріалів, та цей факт не може бути використаний для обґрунтування демонтажу нерухомості під приводом видалення будівельних матеріалів.

З покликанням на правові висновки у постанові від 13.04.2022 у справі № 640/3417/19 зазначає, що демонтаж об`єкта може бути здійснений лише після того як буде офіційно змінено його правовий статус і скасовано державну реєстрацію як нерухомого майна.

Проте матеріали справи не містять доказів, що відповідач-2 та відповідач-1 зверталися до Київської міської ради з питанням щодо статусу будівлі, на яку зареєстровано право власності за позивачем, перед її фактичним знесенням.

Звертає увагу, що припис було отримано ОСОБА_2 , оскільки на той час саме ним здійснювалися відповідні будівельні роботи на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Зазначені роботи проводилися у зв`язку із відновленням об`єкта нерухомості, який було демонтовано відповідачем-2 вперше 09.06.2021.

Також зазначає, що обставини, встановлені у справах № 200/12874/21 та № 200/1114/23 вказують, що станом на час демонтажу будівлі будівельні роботи з відновлення стану будівлі проводилися правомірно, оскільки право на виконання будівельних робіт надається на наступний день після повідомлення про початок будівельних робіт.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 у справі № 243/665/22 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, встановлено, що будівельні матеріали, складені на прибудинковій території, біля об`єкту нерухомості, право власності на який має ОСОБА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що відповідно надає йому право користування прибудинковою територією.

Водночас за змістом листа від 09.11.2021 № 31 користувачем земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_2 є ТОВ «Парк-Сервіс-7».

Наполягає на тому, що об`єкт нерухомого майна може бути примусово знесений в порядку.

Встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також зазначає, що не є правопорушень відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на який цей будинок, будівля, споруда розташовані. Водночас вказує на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Позивач просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн з кожного.

VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 5 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Згідно з частинами 2, 4 статті 28 Закону № 3038-VI тимчасовою спорудою торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності є одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання вказаних норм наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, було затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (надалі - Порядок № 244, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 2.30-2.31 Порядку № 244 передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС (тут і надалі під ТС мається на увазі тимчасова споруда) така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

У свою чергу, відповідно до статті 5 Закону України від 06.09.2005 № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (надалі - Закон № 2807-IV), управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно з частинами 1-2 статті 10 Закону № 2807-IV, до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів (пункт 2), а до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад - забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів (пункт 1).

Підпунктом 6.7 пункту 6 Положення про Департамент, що затверджене розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 94 від 27.01.2011, Департамент має право здійснювати у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою, рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо.

Підпунктом 13.3.1 пункту 13.3 розділу ХІІІ Правил благоустрою міста Києва, що затверджені рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, передбачено, що у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту, структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, КП "Київблагоустрій" вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Отже, за змістом вищенаведених норм, Департамент наділений повноваженнями приймати рішення щодо демонтажу та здійснювати відповідний демонтаж виключно щодо об`єктів, які належать до тимчасових споруд у розумінні чинного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 826/27173/15 також був викладений висновок про те, що Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наділений повноваженнями приймати рішення щодо демонтажу та надавати відповідні доручення виключно щодо об`єктів, які належать до тимчасових споруд у розумінні законодавства, зокрема, Правил благоустрою.

Відповідно до частини 1 статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною 3 статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Цим положенням Конституції України кореспондують положення статей 319, 328 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1-2 статті 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Водночас пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також Закон №1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Системний зміст наведених правових норм дає підстави для висновку, що нерухоме майно, стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття певною особою речових прав на таке нерухоме майно.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, в адміністративній справі № 200/12874/21 судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі № 368-1, розташованої за адресою АДРЕСА_2 у Дарницькому районі, про що свідчить зміст витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 9 червня 2021 року № 260778840.

За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, 15 червня 2021 року приватним нотаріусом зареєстровано іпотеку, № 42518124. Підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер 5129, виданий 15.06.2021, Ковальчук С.П. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексним номер 58765970 від 15.06.2021, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Відомості про основне зобов`язання: строк виконання зобов`язання 15.06.2022, розмір основного зобов`язання 100000 грн. Відомості про суб`єктів: іпотекодержатель ОСОБА_1 , іпотекодавець ОСОБА_2 .

13 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на умовах якого передбачено, що іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає у власність предмет іпотеки, нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля № 368-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 35,8 кв.м., право власності на яку зареєстровано з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.05.2021, номер запису 41970702. Експертна грошова оцінка предмета іпотеки оцінена в 200 000 грн відповідно до Звіту про оцінку майна від 13 вересня 2021 року, зробленого ТОВ «АРХЕКСПЕРТУС». Право власності на предмет іпотеки виникає у Іпотекодержателя після нотаріального посвідчення цього договору з моменту державної реєстрації відповідно до чинного законодавства України.

Також про вказане свідчить технічний паспорт вказаної споруди від 13.09.2021, виготовлений ПП «Геоінвент+», у якому, зокрема, зазначено щодо наявності у споруди залізобетонного фундаменту.

Проте Верховний Суд акцентує увагу на тому, що зазначаючи вибірково встановлені обставини у справі № 200/12874/21, суди попередніх інстанцій не врахували таке.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого станом на 09.06.2021, ОСОБА_2 також належить нежитлова будівля № 368-1, загальною площею 35,8 кв.м за адресою АДРЕСА_2, право власності зареєстроване 12.05.2021 за № 000.

Державна реєстрація права власності проведена приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. на підставі технічного паспорту без номеру, виданого 14.04.2021 АО "Грош Цена", довідки Гаражного підприємства № 2 Дочірнього підприємства по обслуговуванню та утриманню багатоповерхових гаражів АТ "Холдингова компанія "Київміськбуд", висновку щодо технічного стану об`єкта нерухомого майна № 221 від 26.05.2021, виданого ТОВ "АО "Грош Цена", технічного паспорту, виданого ТОВ "АО "Грош Цена".

Згідно даних технічного паспорту на нежитлову будівлю № 368-1, виготовленого Агентством оцінки "Грош Цена" станом на 26.05.2021, зазначена вище нежитлова будівля має наступні характеристики: рік спорудження 1991; фундамент - зб.бл., стіни - газобетон, покрівля - мет. черепиця, перекриття - дерев., підлога - цемент, електрика є; вид опалення - електр., висота 3,4 м, площа основної забудови - 43,4 кв.м, об`єм 148 м3.

В межах справи, яка розглядається, судами не було надано оцінку змісту технічного паспорту, на підставі якого було здійснено держану реєстрацію нерухомого майна, та технічному паспорту, який виготовлений щодо предмета іпотеки.

Відтак, судами не встановлено тотожність зазначених об`єктів.

Також судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що ОСОБА_2 належить гараж № НОМЕР_3 , загальна площа 20 кв.м за адресою АДРЕСА_2, право власності, на який зареєстроване 12.05.2021 за № 000, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим станом на 17.05.2021.

Отже, фактично гараж та спірне приміщення зареєстроване 12.05.2021 та мають тотожний № 368-1.

Відповідач-2 акцентує увагу, що постановою ВС від 29.01.2024 № 640/17282/21 встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 знаходиться багатоповерхова нежитлова будівля - Бізнес центр «Колізей», що підтверджується роздруківкою з Містобудівного кадастру Києва, який міститься у відкритому доступі. В цій будівлі також знаходиться багатоповерховий гараж, який складається з боксів, що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2012 у справі № 50/464-55/342-13/231.

Оцінка зазначеним доводам судами попередніх інстанцій не надавалась.

Також вирішальне значення для визначення питання стосовно наявності повноважень у відповідачів щодо демонтажу майна має віднесення відповідного майна до нерухомого майна чи до тимчасових споруд у розумінні Правил, у зв`язку з чим перш за все слід ідентифікувати спірні об`єкти на місцевості.

В контексті зазначеного, судами не ідентифіковано об`єкт на місцевості з огляду на наявність зареєстрованого права власності на приміщення за тотожними номерами АДРЕСА_2, так і поряд з зазначеною будівлею.

За правилами статті 26 Закону № 3038-VI завершальним етапом будівництва об`єкта містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт.

Як встановлено судом з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 200/12874/21, ОСОБА_2 подав до відповідача 22 серпня 2021 (а не 22 липня 2021 року, як зазначив відповідач-1 у відзиві) через портал електронних послуг «Портал Дія» повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яке зареєстроване системою за № КВ20.

Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради 30 серпня 2021 року повернуто на доопрацювання повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 22 серпня 2021 року № КВ20.

Проте колегія суддів критично оцінює покликання судів на вищезазначені обставини, оскільки такі документи подаються до реєстрації права власності.

Зазначене вказує на те, що суди, ухвалюючи рішення у цій справі, вибірково надали оцінку твердженням відповідачів, якими вони обґрунтовували правомірність своїх дій та рішень, а також не дослідили усі зібрані у справі докази.

За змістом частини 4 статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною 1 статті 90 КАС України. Цей принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Встановлення зазначених обставин має вирішальне значення для визначення питання щодо наявності повноважень у відповідача на демонтаж, підстав та порядку його проведення.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Колегія суддів наголошує, що для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частина 2 статті 242 КАС України встановлює, що рішення ухвалюється судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно із частинами 3, 5 статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За такого правового регулювання, встановлених та оцінених судами обставин, з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд вважає що рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам статті 242 КАС України.

Відповідно до положень статті 353 КАС України, зважаючи на те, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, а відтак і унеможливлюють надання оцінки іншим доводам касаційної скарги та відзиву на неї, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові.

Керуючись статтями 339, 341, 349, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 200/13551/21 скасувати та направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.М. Чиркін

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук