Справа № 620/6319/25
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6319/25 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправною бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 07.05.2025 №77615423; визнання протиправною бездіяльності, яка виразилась у не надісланні до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження; зобов`язання прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 №620/14170/24 позов задоволено повністю:

- скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу, оформлене протоколом від 16.10.2024 №39;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням оцінки та висновків суду.

Чернігівським окружним адміністративним судом 05.03.2025 видано виконавчий лист у вказані справі. Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Я.О. 26.03.2025 відкрито виконавче провадження № 77615423.

Боржник 08.04.2025 повідомив державного виконавця про виконання судового рішення у справі № 620/14170/24 та надав витяг з протоколу №23 від 19.03.2025, яким у задоволенні відстрочки відмовлено. Також звернув увагу, що судовим рішенням у вказаній справі не зобов`язано відповідача прийняти рішення про надання відстрочки від призову. За вказаних обставин вважає, що судове рішення виконано ще до відкриття виконавчого провадження ( 26.03.2025).

Державним виконавцем 17.04.2025 складено акт, яким встановлено, що судове рішення у справі № 620/14170/24 не виконано, докази поважності причин такого невиконання не надано. 17.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Листом за № 10/2242 позивач 25.04.2025 повідомив державного виконавця про виконання судового рішення у справі № 620/14170/24, посилаючись на аналогічні мотиви, наведені у листі від 08.04.2025.

Державним виконавцем 07.05.2025 складено акт про перевірку виконання рішення суду, в якому встановлено, що рішення № 620/14170/24 від 05.03.2025 не виконано, не надано доказів поважних причин такого невиконання. При виконанні рішення суду боржником не враховано висновків суду за рішенням по справі № 620/14170/24.

Державним виконавцем 07.05.2025 за повторне невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/14170/24 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10200 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення

Також, 06.06.2025 державним виконавцем до Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області направлено повідомлення за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України за невиконання рішення суду в справі № 620/14170/24.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що приймаючи спірну постанову відповідач дотримався засад виконавчого провадження, викладених у статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про накладення штрафу від 07.05.2025 у виконавчому провадженні №77615423 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вказав суд першої інстанції позивачем не доведено виконання судового рішення у справі № 620/14170/24. Вказані мотиви суду скаржником не заперечені.

У зв`язку і з викладеним, на підставі частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу у подвійному розмірі, а також надіслане повідомлення до Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області направлено повідомлення за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України за невиконання рішення суду у справі № 620/14170/24.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що у відповідача не було підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду у справі № 620/14170/24 залишилось не виконаним, що суперечить основним завданням виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 26.10.2023 у справі № 420/1511/23).

Враховуючи викладене, накладаючи на позивача штраф у подвійному розмірі відповідач діяв правомірно та не допустив бездіяльності щодо надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. При цьому, підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у відповідача відсутні, оскільки судове рішення залишилось не виконаним.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач цитуючи положення пункту 13 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 вказує про те, що виконавець мав перевірити виконання позивачем постанови від 17.04.2025 (про накладення штрафу). Одночасно, скаржник також вказує, що вказана норма не може бути застосована.

В апеляційній скарзі, скаржник констатує, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі № 620/14170/24 може бути виконаним лише за участі ІНФОРМАЦІЯ_3 та зазначає, що постанова про накладення штрафу від 07.05.2025 у виконавчому провадженні № 77615423 є незаконною, не вказуючи при цьому, у чому така незаконність полягає.

Таким чином, позиція скаржника є непослідовною та нелогічною.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує, що Чернігівський окружний адміністративний суд неправильно застосував норми матеріального права, не обґрунтувавши чому не застосовуються абзаци 1, 3 частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», абзац перший пункту 13 розділу IX Інструкції за № 512/5.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що положення пункту 13 розділу IX Інструкції за № 512/5 врегульовують питання примусового стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та накладених на боржника штрафів. Водночас, вказані питання не є предметом спору у даній справі та не підлягають доказуванню у даному спорі, а відтак норми 13 розділу IX Інструкції за № 512/5 не підлягають застосуванню.

Приписи частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовують порядок дій державного виконавця у разі повторного невиконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Як зазначалося, відповідач виконав наведені приписи наклавши на позивача штраф у подвійному розмірі та надіславши повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. У свою чергу підстави для закінчення виконавчого провадження у відповідача були відсутні, оскільки позивач (боржник) судове рішення не виконав.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку