Справа № 640/18336/22
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 640/18336/22

адміністративне провадження № К/990/42128/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 640/18336/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШ» до Головного управління ДПС у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКЛЕН ЮА», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШ» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКЛЕН ЮА», у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати акт про проведення фактичної перевірки № 86081/Ж5/26-15-09-02/36980146 від 22 листопада 2021 року, складений Головним управлінням ДПС у м. Києві стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШ»;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 січня 2022 року № 2, № 2, № 2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 12 січня 2022 року №2, №2, №2.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою скаржник подав клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу залишено без руху з підстав порушення вимог, установлених статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у частині сплати судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2025 року повернуто скаржнику.

19 серпня 2025 року Головне управління ДПС у м. Києві повторно подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 295 КАС України.

Копію ухвали судді від 25 серпня 2025 року доставлено до електронного кабінету відповідача 26 серпня 2025 року о 21:47.

На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, відповідач посилався на те, що єдиною перешкодою, яка зумовила повернення первинної апеляційної скарги, була відсутність документа про сплату судового збору. Водночас скаржник вважає, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду.

На думку заявника, повернення апеляційної скарги не позбавляє його права на повторне звернення до суду апеляційної інстанції в межах наданого суб`єкту владних повноважень річного строку. При цьому строк на апеляційне оскарження, на його переконання, має бути поновлено судом незалежно від причин його пропуску.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що відповідач пропустив строк на звернення до суду, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, а наведені ним причини пропуску строку не є поважними.

Суд вказав, що невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки така причина не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, та не надає цій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом із тим, тривала процедура погодження та сплати судового збору не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження і, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточності судового рішення.

Суд зауважив, що відповідачем, відповідно до платіжної інструкції від 20 березня 2025 року №877, судовий збір у справі № 640/18336/22 було сплачено ще 20 березня 2025 року, тоді як уперше апеляційну скаргу було повернуто апелянту лише 26 березня 2025 року. Отже, повернення первинної апеляційної скарги відбулося саме з вини Головного управління ДПС у місті Києві, а не через відсутність фінансування. При цьому вдруге відповідач звернувся з апеляційною скаргою до суду лише 19 серпня 2025 року - майже через п`ять місяців після сплати судового збору.

Таким чином, порушення строку на апеляційне оскарження відбулося виключно з вини відповідача, тому наведені ним підстави для поновлення строку не можуть бути визнані поважними.

Не погодившись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційного оскарження неповажними.

Ураховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 640/16518/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД СІКРЕТ» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. Л. Желтобрюх

М. М. Яковенко