Справа № 260/4855/25
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/4855/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3 ), третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), яким просить суд: "1. Відкрити провадження у справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження; 2. Визнати незаконними та скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 ; 3. Стягнути з відповідача судові витрати..

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року даний позов було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року було залучено ОСОБА_2 до участі в даній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі було надіслано відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет 02 липня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 31).

Проте відповідачем відзив на позов у встановлений судом строк не подано, про причини неподання суд не повідомлено, про продовження процесуальних строків для подання такого не клопотав.

Статтею 159 частиною 4 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відтак, судом вжито достатніх необхідних законодавчо встановлених заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду. Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подано.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача письмові пояснення по суті спору до суду ненадходили.

Згідно із статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги статті 162 частини 6 КАС України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було протиправно прийнято рішення про реєстрацію місця проживання дитини позивача - ОСОБА_3 без згоди позивача. Вказує, що дії відповідача щодо реєстрацію місця проживання сина позивача є протиправними, оскільки відповідач не мав права реєструвати його сина без згоди позивача, зазначив, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року не вирішено питання визначення місця проживання дитини, а лише залишено проживати дитину разом з матір`ю.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 9 (на звороті)).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року у справі №308/4263/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення способу участі у вихованні дитини задоволено, шлюб, укладений між сторонами, що зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 25 травня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис №345 розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». Визначено спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 у наступній формі: малолітній ОСОБА_3 проживає почергово з кожним із батьків, а саме один тиждень з батьком ОСОБА_1 , наступний тиждень з матір`ю ОСОБА_4 . Зустрічну позовну заяву адвоката Радь Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини задоволено та дитину ОСОБА_3 , залишено проживати разом з матір`ю, за адресою її місця проживання (а.с.а.с. 10-12).

Відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року без змін (а.с.а.с. 13-17).

Позивач вказує, що малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації від 03 червня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5).

04 червня 2025 року представником позивача було подано до Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради адвокатський запит щодо надання копій документів, на підставі яких посадові особи Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради прийняли рішення про реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 . Адвокат також просив надати копію рішення або інших документів про реєстрацію дитини (а.с. 7).

Згідно з відповіддю начальника Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10 червня 2024 року № 1088/03.4-06 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 травня 2025 року зареєстрований за адресою матері в АДРЕСА_3 , надано копії документів на підставі яких було здійснено реєстрацію, а саме: заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання/перебування від 20 травня 2025 року, копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 та копію рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року (а.с.а.с. 8-12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 частиною 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі по тексту - Закон України № 1382-IV) встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Згідно із статтею 13 частиною 2 абзацами 1, 2 Закону України № 1382-IV вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Статтею 29 частиною 4 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 160 частини 1 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 № 1871-IX (далі по тексту Закон України № 1871-IX) регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Згідно зі статтею 3 Закону України № 1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Відповідно до статті 4 частини 2 Закону України № 1871-IX порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 5 частиною 3 Закону України № 1871-IX задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Статтею 9 частиною 1 Закону України № 1871-IX передбачено, що у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник).

Відповідно до статті 9 частини 2 Закону України № 1871-IX до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); 4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Згідно із статтею 9 частиною 4 Закону України № 1871-IX під час особистого відвідування особою органу реєстрації заява про реєстрацію місця проживання (перебування) формується посадовою особою органу реєстрації з використанням відповідних програмно-технічних засобів та відтворюється у паперовій формі.

Відповідно до статті 9 частини 7 Закону України № 1871-IX забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом.

Статтею 10 частиною 1 Закону України № 1871-IX передбачено, що внесення інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади здійснюється в день подання особою відповідних документів (у тому числі в електронній формі), а в разі подання документів через центр надання адміністративних послуг або отримання органом реєстрації інформації в електронній формі у неробочий час - наступного робочого дня.

Статтею 29 частиною 1 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб щодо внесення інформації до реєстру територіальної громади про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування рішень органів реєстрації, зміну інформації в реєстрі територіальної громади можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач не погоджується із рішенням відповідача щодо реєстрації місця проживання його малолітнього сина за зареєстрованим місцем проживання матері, оскільки таке рішення прийняте без його згоди.

Відповідно до пункту 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (далі Порядок № 265), декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Згідно із пунктом 27 Порядку № 265 реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) за адресою житла незалежно від форми власності.

Відповідно до пункту 33 Порядку № 265, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Пунктом 40 Порядку № 265 передбачено, що посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особи особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання (перебування), про що робиться відповідний запис у заяві.

Згідно із пунктом 46 Порядку № 265 посадова особа органу реєстрації в день звернення особи або її законного представника (представника) чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або даних від органу соціального захисту населення приймає рішення про реєстрацію місця проживання (перебування) або про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) особи.

З аналізу наведених положень Закону України № 1871-IX та Порядку № 265 встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації від 03 червня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Як вбачається із листа Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10 червня 2024 року № 1088/03.4-06 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 травня 2025 року зареєстрований за адресою матері ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 .

Відповідачем було надано копії документів на підставі яких було здійснено реєстрацію, а саме: заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання/перебування від 20 травня 2025 року, копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 та копію рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року (а.с.а.с. 8-12).

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року у справі № 308/4263/24, яке набрало законної сили, було, зокрема, дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_4 , за адресою її місця проживання (а.с.а.с. 10-12).

З огляду на те, що пункт 33 Порядку № 265 передбачає, що наявність рішення суду, яким визначено місце проживання дитини з одним із батьків, звільняє від обов`язку отримання згоди іншого з батьків для реєстрації місця проживання дитини, суд дійшов висновку, що Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради обґрунтовано прийняв рішення про реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , разом з мамою ОСОБА_2 на підставі рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, а відтак згода батька ОСОБА_1 ..

А відтак, відповідач правомірна прийняв рішення щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , на підставі поданих документів, що передбачені Законом України № 1871-IX, пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування),

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , за місцем реєстрації матері ОСОБА_2 , відповідає критеріям, встановленим статтею 2 частини 2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3 ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко