Справа № 480/4645/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 р.Справа № 480/4645/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 р. (ухвалене суддею Осіповою О.О.) по справі № 480/4645/25

за позовом ОСОБА_1

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив: визнати протиправною відмову у скасуванні розшуку транспортного засобу ОРЕL, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; скасувати постанову головного державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства Бондаренко В.О. про розшук майна боржника ОСОБА_2 у ВП №77748933 в частині оголошення в розшук зареєстрованого за ним транспортного засобу «ОРЕL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рамн): НОМЕР_2 та зобов`язати відповідача повернути затриманий транспортний засіб його законному власнику ОСОБА_1 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 р. та постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі № 480/4645/24.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно із ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 25.08.2023 р. між ОСОБА_1 (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИ-ЕКСПЕПРТ» (продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7044/23/000503, згідно із яким ОСОБА_1 придбав автомобіль «OPEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «OPEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Постановою головного державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бондаренко В.О. про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 77748933 від 18.04.2025 р. оголошено в розшук майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , в тому числі транспортний засіб «OPEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Не погодившись із вищевказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова необґрунтована, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, оскільки позивач фактично позбавлений права користування належним йому транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що вказані правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Судовим розглядом встановлено, 25.08.2023 р. між ОСОБА_1 (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИ-ЕКСПЕПРТ» (продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7044/23/000503, згідно із яким ОСОБА_1 придбав автомобіль «OPEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Тобто, позивач просить скасувати постанову відповідача про оголошення в розшук автомобіля «OPEL», який за договором купівлі-продажу № 7044/23/000503 від 25.08.2023 р., куплений ОСОБА_1 , але зареєстрований за ОСОБА_2 , а не за ОСОБА_1 .

Таким чином, в цій справі спірні правовідносини стосуються питання реалізації права власності на автомобіль OPEL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, не є публічно-правовим, у зв`язку з чим повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства і не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 р. необхідно скасувати та закрити провадження у справі.

Щодо клопотання апелянта про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77748933 від 29.08.2025 р., суд апеляційної інстанції вважає, що це клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що в разі встановлення під час розгляду справи, що відповідач суб`єкт владних повноважень виправив порушення, які оскаржує позивач, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. Визначальною умовою для цього є повне відновлення законних прав (інтересів) позивача внаслідок такого виправлення.

Тобто, закриття провадження у справі із зазначеної підстави можливе за сукупності певних фактів, а саме: по-перше, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень і, по-друге, повинні бути підстави стверджувати, що внаслідок самостійного виправлення суб`єктом владних повноважень допущених порушень відбулося повне відновлення законних прав та інтересів позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2025 р. у справі № 990/364/24.

Керуючись ст. ст. 238, 240, 311, 315, 319, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 р. по справі № 480/4645/25 скасувати.

Ухвалити постанову, якою закрити провадження у справі № 480/4645/25 за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 29.10.2025 року