Справа № 380/13616/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

справа №380/13616/25

30 жовтня 2025 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І., розглянув у письмовому провадженні заяву відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними та скасування постанов.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул.Грабовського П, будинок 11, офіс 104, РНОКПП НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

-визнати протиправними та скасувати постанови Приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про опис та арешт майна (коштів) боржника № 27, 28, 29 від 23.06.2025 у виконавчому провадженні №77851357.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі від 25.07.2025 з тих підстав, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки приватний виконавець приймав рішення та вчиняв дії на підставі виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення у цивільній справі.

Визначаючись щодо заявленого клопотання, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач наклав арешт на земельні ділянки, які належать позивачу на праві власності.

Арешт на відповідні земельні ділянки накладено у виконавчому провадженні №77851357, відкритому з примусового виконання виконавчого листа від 07.09.2017 № 463/3825/16-ц, виданого Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 500000,00 доларів США, що в еквіваленті станом на день постановлення рішення становить 13 010 000 грн, та судовий збір в розмірі 6890,00 грн. Постановою від 17.04.2025 виконавче провадження № 77851357 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 64636560.

Позивач вказує, що в квітні червні 2025 року у зведеному виконавчому провадженні № 64636560 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в загальній сумі 14 080 281,00 грн, з яких: у виконавчому провадженні № 77505246 кошти в сумі 413 004,37 грн перераховані як витрати виконавчого провадження, основна винагорода приватного виконавця та на користь стягувача; у виконавчому провадженні № 77851357 кошти в сумі 13 591 307,73 грн перераховані як витрати виконавчого провадження, основна винагорода приватного виконавця та на користь стягувача. Кошти в сумі 75 968,90 грн, приватним виконавцем не перераховувались та перебувають на його депозитному рахунку.

У таких діях відповідача позивач вбачає упередженість та неспівмірність у вчиненні виконавчих дій. Просить позов задовольнити.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено у статті 287 КАС України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі також Закон №1404-VIII ), з аналізу яких випливає, що рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.

Як видно з матеріалів справи виконавче провадження №77851357, відкрите з примусового виконання виконавчого листа від 07.09.2017 № 463/3825/16-ц, виданого Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 500000,00 доларів США, що в еквіваленті станом на день постановлення рішення становить 13 010 000 грн, та судовий збір в розмірі 6890,00 грн.

Постановою від 17.04.2025 виконавче провадження № 77851357 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 64636560.

Порядок зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, передбачений ст.59 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частин 1, 2 цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 3 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з частинами 4, 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З системного аналізу вищенаведених норм висновується, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках виключно на підставі рішення суду.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 340/25/19, для визначення юрисдикції таких спорів необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Як видно зі змісту заяв по суті справи, поданих позивачем, то підставою позову у цій справі є протиправні дії відповідача стосовно накладення арешту на майно позивача, а не спір про право власності на арештоване майно.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні заяви про закриття провадження у справі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 238, ст.243 КАС України, суд

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо від рішення суду не оскаржується.

Суддя Лунь З.І.