Справа № 640/26009/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Справа№640/26009/21

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних заготовок»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

УСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620530416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 73429,40 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620460416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 41328,50 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки відповідача викладені у Акті камеральної перевірки своєчасності сплати ПДВ ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» № 49664/Ж5/26-15-04-16-18 від 29.06.2021 року про порушення ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість є помилковими, необґрунтованими та протиправними. Посилався на своєчасність та повноту сплати узгоджених сум грошових зобов`язань із вказаного податку, що підтверджується первинними доказами долученими до матеріалів справи, а заборгованість, на яку посилається відповідач, є наслідком бездіяльності відповідача щодо не списання безнадійного податкового боргу, визначеного у рамках провадження у справі про банкрутство позивача (справа № 44/458-Б). Тому позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/26009/21, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04 жовтня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, відповідно до якого останній просив суд долучити до матеріалів справи: копії податкових декларацій ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» з податку на додану вартість за грудень 2020 року, за січень 2021 року, за лютий 2021 року, за березень 2021 року, за квітень 2021 року, за травень 2021 року.

23 жовтня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних заготовок» у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідачем проведена камеральна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої було складено Акт від 29.06.2021 року №49664/Ж5/26-15-04-16-18.

Перевіркою встановлено, що станом на 30.12.2020 року, початок перевіряємого періоду, за позивачем обліковувався податковий борг, який був погашений по податковим зобов`язанням зазначеним ПРАТ «ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК» в податкових деклараціях на рахунок платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість своєчасно та у повному обсязі, але в інтегрованій картці платника податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 14010100), обліковується податковий борг з минулих періодів, що стало підставою для застосування штрафних(фінансових) санкцій, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 17.08.2021 №620530416, №620460416 про застосування до ПРАТ «ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК» () штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 5% та 10%, в сумі - 42328,50 та 73429,40 гривень відповідно.

Позивач в своїй позовній заяви жодним чином не спростовує висновок податкового органу про порушення граничних строків сплати податку на додану вартість, та не наводить жодних доказів та посилань на своєчасність сплати узгодженого грошового зобов`язання.

11 січня 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів, відповідно до якого представник позивача зазначив наступне.

Позивач за власний рахунок замовив у ПП «Аудит-Експерт» проведення комісійної судово-економічної експертизи, де були поставлені питання загального характеру, які стосувалися наявності заборгованості з податку на додану вартість та його списання, а також питання пов`язані з конкретним Актом перевірки про результати камеральної перевірки.

Наразі між Позивачем та Відповідачем існує 5 аналогічних адміністративних спорів, разом з цією справою. Частина висновків експертизи стосується даної справи.

Важливість наданого висновку за результатами проведення комісійної судово- економічної експертизи, дає підстави стверджувати, що не списання в Інтегрованій картці платника податків заборгованості призвело до перекручення облікової інформації, оскільки впливало на подальші розрахунки між платником податків і контролюючим органом. На всі подальші операції і щодо нарахування строкових податкових зобов`язань з ПДВ, і щодо списання узгоджених сум з ПДВ, і щодо виконання умов Мирової угоди в Інтегрованій картці впливало не вірне початкове сальдо.

Крім того, надав суду Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/17020/19 від 01 квітня 2020 року та Постанову Шостого апеляційного Адміністративного суду по справі № 640/17020/19 від 30 вересня 2020 року, де розглядався аналогічній спір з однаковими сторонами та у зв`язку з тією самою підставою.

У вказаних справах встановлені обставини, що не доказуються при розгляді іншої справи і мають значення при розгляді справи № 640/26009/21.

Крім того, надав Висновок за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи ПП «Аудит-Експерт» № 10/11-21 від 10.11.2021 року, копію в паперовому і електронному вигляді копію Інтегрованої картки платника податків з ПДВ за грудень 2012 - червень 2020; Витяг з електронного рахунку з ПДВ з розділу «Стан розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість» за 2013-2014 роки (означені докази надані додатково на CD диску).

05 липня 2022 року від позивача до суду надійшло Клопотання про долучення доказів у справі.

З посиланням на ч. 4 ст. 78 КАС України, звернув увагу суду на той факт, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа № 640/10682/21 по якій постановлено рішення з аналогічного спору з однаковими сторонами та у зв`язку з тією самою підставою.

У означеному рішенні встановлені підстави які мають преюдиційне значення при розгляді справи № 640/26009/21.

Крім того, є посилання на інші судові рішення з відповідачем, щодо не списання відповідних сум згідно до рішень Господарського суду м. Києва.

У матеріалах справи наявні копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 231/20 від 24.03.2020 року; Додаткової угоди № 1 від 30.10.2020 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 231/20 від 24.03.2020 року; Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю N2 685 від 29.10.2009 року, копія; Ордера серії КС N2 877413 від 12.04.2021 року, на підставі яких надається допомога у судовому процесі.

На підставі вказаного Договору сторони домовились про зміст допомоги і її вартість. Адвокат Валько Ігор Вікторович надавав правову допомогу у справі за переліком, вказаним у Клопотанні на наданні адвокатські послуги у розмірі 7 500,00 гривень.

Крім того, вказав, що для даної справи та інших справ було проведено економічну експертизу.

Експерту було поставлено на вирішення 10 питань, з яких одне питання, а саме 10 питання стосується даної справи.

За проведення експертизи позивачем сплачено 65 000,00 гривень і як слід витрати на експертизу у цій справі становлять 6 500,00 гривень.

Таким чином, позивачем понесені судові витрати в розмірі 14 000,00 гривень (7 500,00 + 6 500,00) які підлягають відшкодуванню.

До Клопотання долучив також акт - рахунок № 20 прийому-передачі послуг від 30.09.2021 року, Акт-рахунок № 21 прийому-передачі послуг від 31.10.2021 року, Акт-рахунок № 24 прийому-передачі послуг від 31.01.2022 року, Квитанції про підписання вказаних електронних Актів-рахунків, копії платіжних доручень, Договір № 25/09/21-Е на виконання узгоджених процедур з надання експертного висновку з ПП «Аудиторська фірма «Аудит-Експерт» з доданими до нього документами (на його виконання).

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.

На підставі п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/26009/21 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2025 року, справу передано на розгляд судді Кониченку Олегу Миколайовичу.

Ухвалою від 05 травня 2025 року суд прийняв до розгляду адміністративну справу № 640/26009/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод сантехнічних заготовок" до Головного управління ДПС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, призначивши до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи розпочато спочатку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Абзацом другим підпункту 15.16 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

В газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.

З урахуванням статті 253 Цивільного кодексу України підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонування 5 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку.

Пункт 17 Положення про ЄСІТС визначає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".

Відповідно до Довідки про доставку електронного документу в кабінет електронного суду ухвала про прийняття справи до провадження була доставлена позивачу, представнику позивача, відповідачу 05.05.25 о 15:39.

06 травня 2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли Додаткові пояснення у справі про зміну контактів учасників справи та актуальність даних, відповідно до яких представник позивача зазначив наступне.

Змінилася електронна адреса представника позивача Валька Ігоря Вікторовича на ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - змінилося найменування вулиці в адресі позивача на «Авіаконструктора Петра Балабуєва» (підстава Рішення Київської міської ради від 10 червня 2021 року № 1444/1485 «Про найменування нової вулиці у Святошинському районі міста Києва» (опубліковане за адресою https://kmr.gov.ua/sites/default/files/1444-1485.pdf); змінилася електронна адреса позивача на ІНФОРМАЦІЯ_2; продовжено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.03.2020 року № 231/20 і він є чинним досі.

Спір виник з причини того, що відповідач не вносив інформацію про припинення зобов`язань з податків за результатом мирової угоди під час справи про банкрутство у картку платника податків (позивача). Як наслідок поточні платежі, зокрема оплата зобов`язання з ПДВ, зараховувалися в погашення несписаних зобов`язань. Водночас поточні зобов`язання залишалися несплаченими (чи неповністю сплаченими), що приводило до регулярних камеральних перевірок і донарахувань зобов`язань з ПДВ і штрафів за невчасну сплату податків. Такі податкові повідомлення-рішення розглядається у цій справі. З клопотанням від 30.06.2022 року до Окружного адміністративного суду м. Києва під час розгляду цієї справи подавалася копія Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/10682/21 від 24 травня 2022 року, яким скасовано подібне ППР. Це рішення залишено в силі апеляційним судом. Цим рішенням суду зобов`язано відповідача усунути першопричини виникнення спірних ситуацій - списати неіснуючий борг.

Під час виконання вказаного вище рішення суду у 2024 році картку позивача було приведено у відповідність - списано борги. В якості доказу надано суду Витяг з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами. Після цього припинилася практика відповідача донарахування протиправних податків і штрафів, яка існувала раніше. Водночас оскаржувані в цій справі податкові повідомлення-рішення № 620530416 від 17.08.2021 року та № 620460416 від 17.08.2021 року, не скасовані. Інформація про ці податкові повідомлення-рішення і зобов`язання з ПДВ винесена за картку платника податку як неузгоджене зобов`язання і тому в картці не відображається до завершення розгляду справи в судах. Тому для ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» скасування вказаних податкових повідомлень-рішень є необхідним і актуальним.

Відповідач не виявив будь-якої зацікавленості у розгляді спору у цій справі, після прийняття його до провадження Донецького окружного адміністративного суду.

У період з 12 травня 2025 року по 19 травня 2025 року, з 22 серпня 2025 року по 12 вересня 2025 року суддя знаходився у щорічній відпустці, з 22 жовтня 2025 року по 24 жовтня 2025 року суддя знаходився у додатковій відпустці.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суті, суд установив наступне.

ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого п.76.3 статті 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями (далі - Податковий кодекс, Кодекс) проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої було складено Акт від 29.06.2021 року №49664/Ж5/26-15-04-16-18.

У відповідності до висновків Акту перевірки встановлено: Дані камеральної перевірки свідчать про порушення ПРАТ "ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК" (код СДРПОУ 05503272) граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість передбачених п. 57.1 ст. 57, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI з урахуванням ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідальність платника передбачена статтею 124 Податкового кодексу України.

Позивач не погодився із такими висновками Акту камеральної перевірки та 26.07.2021 року подав заперечення вих. № 11-231/20, в якому зазначив на відсутність простроченої заборгованості, і вказав на те, що такий стан речей виник в зв`язку з несписанням податковим органом заборгованості на виконання рішення суду у справі про банкрутство та несписанням безнадійної заборгованості.

Просив скасувати висновки Акту камеральної перевірки від 29.06.2021 №49664/Ж5/26-15-04-16-18.

12.08.2021 року ГУ ДПС у м. Києві розглянуло заперечення на Акт перевірки та за результатами розгляду заперечення та направило на адресу позивача листа № 22673/1/26-15-04-16-13, яким було повідомлено, що висновки Акту камеральної перевірки від 29.06.2021 №49664/Ж5/26-15-04-16-18 залишено без змін.

За висновками Акту перевірки відповідачем були прийняті два податкові повідомлення рішення:

№ 620530416 від 17.08.2021 року форми «Ш», яким за затримку сплати грошового зобов`язання з ПДВ на 56,56,55,52,52 календарних днів сплати грошового зобов`язання за період з 30.12.2020 року до 02.03.2021 року застосовано штраф 10% у розмірі 73429,40 гривень;

№ 620460416 від 17.08.2021 року форми «Ш», яким за затримку сплати грошового зобов`язання з ПДВ на 25,24,24,23,23 календарних днів сплати грошового зобов`язання за період за період з 02.03.2021 року до 31.05.2021 року зобов`язано сплатити штраф 5% у розмірі 41328,50 гривень.

Не погоджуючись із означеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України (ПК України в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України. Цим Кодексом також визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Види, порядок і строки проведення перевірок, оформлення їх результатів регламентовано главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76. 1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами пункту 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно пункту 31.1 і пункту 31.3 статті 31 ПК України, сплата податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статі 38 ПК України).

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (пункт 111.2 статті 111 ПК України ).

Зокрема, згідно пункту 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

29 червня 2021 року відповідачем проведено камеральну перевірку дотримання ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої складено Акт перевірки.

З Акту перевірки вбачається, що предметом перевірки позивача були питання дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі податкової звітності ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок», поданої за грудень 2020 року - травень 2021 року.

Так, контролюючим органом встановлено порушення ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, а саме:

- за податковою декларацією № від 21 грудня 2020 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 30 грудня 2020 року, фактично сплачено 24 лютого 2021 року, кількість днів затримки - 56, сума боргу 182627,80 грн;

- за податковою декларацією № від 19 січня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 01 лютого 2021 року, фактично сплачено 24 лютого 2021 року, кількість днів затримки - 23, сума боргу 121566,20 грн;

- за податковою декларацією № від 19 січня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 01 лютого 2021 року, фактично сплачено 25 березня 2021 року, кількість днів затримки - 52, сума боргу 167468,80 грн;

- за податковою декларацією № від 18 лютого 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 02 березня 2021 року, фактично сплачено 25 березня 2021 року, кількість днів затримки - 23, сума боргу 195551,20 грн;

- за податковою декларацією № від 18 лютого 2021 з граничним строком сплати грошового зобов`язання 02 березня 2021 року, фактично сплачено 24 квітня 2021 року, кількість днів затримки - 52, сума боргу 108642,80 грн;

- за податковою декларацією № від 19 березня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 30 березня 2021 року, фактично сплачено 23 квітня 2021 року, кількість днів затримки - 24, сума боргу 211252,20 грн;

- за податковою декларацією № від 19 березня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 30 березня 2021 року, фактично сплачено 24 травня 2021 року, кількість днів затримки - 55, сума боргу 151767,80 грн;

- за податковою декларацією № від 19 квітня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 30 квітня 2021 року, фактично сплачено 24 травня 2021, кількість днів затримки - 24, сума боргу 196108,20 грн;

- за податковою декларацією № від 19 квітня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 30 квітня 2021 року, фактично сплачено 25 червня 2021, кількість днів затримки - 56, сума боргу 123786,80 грн;

- за податковою декларацією № від 17 травня 2021 року з граничним строком сплати грошового зобов`язання 31 травня 2021 року, фактично сплачено 25 червня 2021, кількість днів затримки - 25, сума боргу 122092,20 грн.

Загальна сума штрафних санкцій склала 1580864 грн.

У відповіді на заперечення позивача на висновки Акту перевірки від 29 червня 2021 року, Головне управління ДПС у м. Києві в листі від 12 серпня 2021 року «Про результати розгляду заперечення до акту перевірки» зазначило: станом на 30.12.2020 року, початок перевіряємого періоду, відповідно до інтегрованій картці платника податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 14010100), обліковувався податковий борг в сумі 833156,89 грн, за період з 24.02.2021 по 25.06.2021 року погашено податкового боргу в сумі 15 80864.00 грн., по податковим зобов`язанням зазначеним ПРАТ «ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК» в податкових деклараціях за листопад 2020 - квітень 2021 року, з граничним терміном сплати 30.12.2020; 01.02.2021; 02.03.2021; 30.03.2021; 30.04.2021; 31.05.2021 відповідно, про що зазначено в акті про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПРАТ «ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК» () від 29.06.2021 №49664/Ж5/26-15-04-16-18.

Слід зазначити, що кошти для погашення податкових зобов`язань по зазначеним в акті перевірки деклараціям, перераховувались підприємством на рахунок платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість своєчасно та у повному обсязі, але в інтегрованій картці платника податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 14010100), обліковується податковий борг з минулих періодів.

Посилаючись на норми пункту 87.9 статті 87 ПК України, податковий орган зараховував сплату позивачем грошових сум за вказаними в Акті перевірки від 29 червня 2021 року деклараціями, в рахунок погашення боргу за минулий період.

Як зазначив позивач у своєму позові, що у період з 28.04.2009 року (справа № 49/188-Б) до 29.01.2014 року (справа № 44/458-6) Товариство перебувало в процедурі банкрутства, яке завершилася укладенням мирової угоди з кредиторами, зокрема і з ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів в місті Києві (), правонаступником якої на сьогодні є Відповідач.

Мирова угода була затверджена Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.01.2014 року по справі № 44/458-Б, яка після перегляду судами вищих інстанції залишилася в силі (адреса ухвали в ЄДРСР http://reyestr.court.gov.ua/Review/36909483).

Згідно вказаної Ухвали, Товариство зобов`язалося виплатити заборгованість на користь кредитора ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів в місті Києві загальним розміром 5118311,71 гривень у відповідності з графіком в період часу з 2014 року і до 2020 року (протягом 4 років і 6 місяців) включно шляхом щомісячного перерахування грошових коштів у розмірі 426525,98 гривень на розрахунковий рахунок податкового органу з моменту затвердження мирової угоди (вимоги третьої черги).

Ухвала від 29.01.2014 року також передбачала, що заборгованість Товариства перед ДПІ у Святошинському районі Міндоходів в місті Києві в розмірі, а також 67801,58 гривень (вимоги шостої черги) буде списано (пп. б п. 3.5.1. Мирової угоди).

Окрім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 28 вересня 2009 року у справі №49-188-Б відмовлено ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів в місті Києві у включенні в реєстр вимог кредиторів вимоги на загальну суму 463529,79 грн у зв`язку з пропуском строку пред`явлення цих вимог.

Відповідно до ст. 115 ГПК України (в редакції 11.08.2013 року), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Таким чином, станом на час затвердження Мирової угоди сторонами погоджено заборгованість Товариства на загальну суму 5 118 311,71 грн, з яких 2035631,19 грн - заборгованість з оренди землі, 3082 680,52 грн - заборгованість з ПДВ.

З огляду на наявність умов ухвали Господарського суду м. Києва від 28 вересня 2009 року та ухвали суду від 29.01.2014 року у справі №49-188-Б та умов, визначених у підпункті «б» пункту 3.5.1 Мирової угоди, як наголошує позивач, вимоги ДПІ у Святошинському районі на суму 463 529,79 грн та 67 801,58 грн мали бути списані як безнадійний податковий борг відповідно до статті 101 ПК України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10 жовтня 2013 року.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно частини першої статті 78 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами.

Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. У процедурі розпорядження майном боржника мирову угоду може бути укладено лише після виявлення всіх кредиторів і затвердження господарським судом реєстру вимог кредиторів (частина друга статті 78 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

В абзаці 1 частини другої статті 78 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказано, що у разі якщо умови мирової угоди передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов`язаний погодитися із задоволенням частини вимог з податків, зборів (обов`язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов`язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного органу доходів і зборів за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до частини п`ятої статті 81 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами цієї мирової угоди.

Відповідачем не спростовано того факту, що позивач виплатив узгоджений рішенням суду борг у повному обсязі, що підтверджується зокрема листом ГУ ДПС у м Києві № 4551/АДВ/26-15-13-02-14 від 31.12.2020 року.

В той же час, в Інтегровану картку платника податків ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» відповідачем не було внесена інформація щодо припинення зобов`язань в розмірі 67801,58 грн. згідно Мирової угоди, а також припинення зобов`язань в розмірі 463529,79 грн відповідно до Ухвали Господарського суду м. Києва № 49/188-Б від 28.09.2009 р. та розстрочення і відстрочення зобов`язань на загальну суму 5118 311,71 грн. відповідно Мирової угоди.

Факт того, що інформація про ухвали суду не була внесена у ІКП Товариства підтверджує і Відповідач у своєму листі від 22.08.2019 року № 159550/10/26-15-17-05-17 (додається), де зазначено: «... повідомляємо, що ГУ ДФС у м. Києві вивчається питання, щодо правомірності та технічної можливості проведення мирової угоди в інтегрованих картках ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» код 05503272 (в частині прощення, списання, відстрочення, розстрочення) при наявному коригуванні поточної податкової заборгованості включеної до реєстру вимог кредиторів, що є предметом мирової угоди».

Отже, невнесення працівниками Святошинської ДПІ Міндоходів у м. Києві, а пізніше і їх правонаступниками ГУ ДФС у м. Києві, ГУ ДПС у м. Києві, ДПС України інформації про судові рішення до ІКП привело до спотворення даних Інтегрованої картки платника податків ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» і відображення в ній недостовірної інформації про заборгованість Товариства перед бюджетом і як слід застосування штрафних(фінансових) санкцій до позивача, що є предметом спору у цій справі.

Доводи відповідача щодо не своєчасної сплати податкових зобов`язань, за наявності не відкоригованої ІКП, спростовується копіями платіжних доручень №1924 від 23 грудня 2020 року на суму 195000 грн, №1941 від 28 грудня 2020 року на суму 25000 грн, №1969 від 11 січня 2021 року на суму 120000 грн, №1997 від 21 січня 2021 року на суму 76000 грн, №2012 від 27 січня 2021 року на суму 100000 грн, №2017 від 29 січня 2021 року на суму 110000 грн, №2052 від 11 лютого 2021 року на суму 70000 грн, №2079 від 22 лютого 2021 року на суму 30000 грн, №2085 від 26 лютого 2021 року на суму 240000 грн, №2140 від 27 березня 2021 року на суму 240000 грн, №2151 від 29 березня 2021 року на суму 36000 грн, №2203 від 21 квітня 2021 року на суму 161000 грн, №2213 від 30 квітня 2021 року на суму 180000 грн, №2239 від 14 травня 2021 року на суму 70000 грн, №2267 від 24 травня 2021 року на суму 98000 грн, №2272 від 28 травня 2021 року на суму 90000 грн.

Згідно до витягу з електронного кабінету ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок», з розділу «Стан розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість» за період з 01.12.2020 р. по 01.05.2021 р. (Таблиця № 1). Дані таблиці № 1 у даному періоді згідно поданих декларацій з ПДВ ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» було всього нараховано зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 1 918 435 грн. (код операції «191») та перераховано - 1 918 435 грн. (код операції «242»), тобто поточна заборгованість з податку на додану вартість за даний період була відсутня. Також дані таблиці № 1 свідчать про те, що оплата податку з електронного рахунку надходила своєчасно.

У «Витязі з електронного рахунку за період 01.12.2020 р. по 31.05.2021 рр.» наведені дані про рух коштів на електронному рахунку Підприємства у грудні 2020 - травні 2021 рр. (Таблиця № 2). Дані таблиці № 2 свідчать про те, що оплата зобов`язань з ПДВ надходила на спеціальний рахунок своєчасно, поточна заборгованість з ПДВ відсутня.

У «Картці рахунку 313 за 01.12.2020 - 31.05.2021 рр.» наведені дані про рух коштів на електронному рахунку Підприємства у грудні 2020 - травні 2021 рр.(Таблиця № 3). Дані таблиці № 3 також свідчать про те, що оплата зобов`язань з ПДВ надходила на спеціальний рахунок своєчасно.

В свою чергу представник відповідача у відзиві на позов не надав будь-яких змістовних пояснень або доказів, що дозволяли б однозначно встановити причини утворення в інтегрованій картці позивача боргу, що потягнула за собою зміну призначення поточних платежів позивача і, як наслідок, застосування штрафних санкцій.

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваних рішень, у відзиві на позовну заяву відповідач посилався, зокрема, на норми статей 57, 87, 124 та 203 ПК України.

За змістом пункту 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В той же час, за висновком за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи №10/11-21, складеної 10 листопада 2021 року експертами ПП «Аудит-Експерт», на дослідження судових експертів було поставлено, в тому числі питання:

1. Чи відображено в Інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних матеріалів» () облікові показники (операції), в яких обліковується скасування заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 67801,58 гривень згідно Мирової угоди від 29.01.2014 року затвердженої Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2014 року № 44/45 8-Б, та скасування заборгованості в розмірі 463529,79 гривень зазначеної в Ухвалі Господарського суду міста Києва від 28.09.2009 року у справі № 49/188-Б?

2. У разі, якщо в Інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних матеріалів» (код ЄДРПОУ 05 503 272) не відображено облікові показники (операції) зі списання заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 67801,58 гривень згідно Мирової угоди від 29.01.2014 року затвердженої Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2014 року № 44/458-Б6, та заборгованості в розмірі 463529,79 гривень зазначеної в Ухвалі Господарського суду м. Києва від 28.09.2009 року у справі № 49/188-6, то яким чином це вплинуло на відображення в Інтегрованій картці платника податків заборгованості з податку на додану вартість?

3. Чи підтверджується документально визначена у Інтегрованій картці платника податків заборгованість Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних матеріалів» () станом на 24.01.2019 року за умови виконання належним чином Приватним акціонерним товариством «Завод сантехнічних заготовок» () Мирової угоди від 29.01.2014 року затвердженої Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2014 року № 44/458-Б?

[…]

10. Чи підтверджується нормативно та документально висновок, зазначений в Акті перевірки № 49664/Ж5/26-15-04-16-18 від 29.06.2021 року Головного управління ДПС у м. Києві про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» ()?

У відповідності до вищеозначеного Висновку за наданими на експертне дослідження Інтегрованою картку платника податків з податку на додану вартість ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК» (податковий номер 05503272) встановлено що до цього облікового регістру не внесені відповідні коригування, а саме не обліковується скасування заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 67801,58 гривень, що передбачено Мировою угодою від 29.01.2014 року (підпункт б пункту 3.5.1) затвердженої Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2014 року №44-458-Б та не здійснено скасування (списання) заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 463529,79 грн, списання якої обумовлено Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2009 року у справі №49/188-Б.

Не списання в Інтегрованій картці платника податків заборгованості в розмірі 463529,79 гривень, зазначеної в Ухвалі Господарського суду м. Києва від 28.09.2000 року у справі № 49/188-Б і у розмірі 67801,58 гривень, що передбачено Мировою угодою від 29.01.2014 року (підпункт б пункту 3.5.1) затвердженої Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2014 року № 44/458-Б, призвело до перекручення облікової інформації, оскільки вплинуло на подальші розрахунки між платником податків і контролюючим органом. На всі подальші операції і щодо нарахування строкових податкових зобов`язань з ПДВ, і щодо списання узгодженій сум з ПДВ, і що до виконання Мирової угоди в Інтегрованій картці впливало на невірне початкове сальдо.

Не виконання посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві Ухвали Господарського суду м. Києва від 28.09.2009 року у справі № 49/188-Б, в частині списання заборгованості ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД САНТЕХНІЧНИХ ЗАГОТОВОК» (податковий номер 05503272) у розмірі 463529,79 гривень та Ухвали Господарського суду міста Києва від 29.01.2014 року у справі № 44/458-Б в частині списання заборгованості у розмірі 67801,58 гривень призвело до перекручення облікової інформації в Інтегрованій картці платника податків та підставою не вірного обліку фактичних податкових зобов`язань платника податків та не вірного нарахування штрафних санкції за порушення граничних строків сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з ПДВ.

За наданими на експертне дослідження документами документально підтверджується своєчасне та у повному обсязі виконання ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» умов Мирової угоди від 29.01.2014 року, що затверджена Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.01.2014 у справі №44/458-Б, по відношенню до ДПІ у Святошинському районі Міндоходів в м. Києві, що включені в реєстр вимог кредиторів (третьої черги).

По десятому питанню судовими експертами зроблено наступний висновок:

За наслідками аналізу співставлення даних Інтегрованої картки, податкових декларацій з ПДВ і даних електронного рахунку ПДВ за період, що перевірявся Актом №49664/Ж5/26-15-04-16-18 від 29 червня 2021 року, де за кодом «101» обліковуються операції оплати ПДВ за Мировою угодою, а за кодом « 242» обліковуються операції надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, за кодом «191» обліковуються операції нарахування податкових зобов`язань платника податків;

у разі скасування (списання) ДПІ у Святошинському районі м. Києва з ІКП заборгованості у розмірі 67801,58 грн, що підлягала списанню згідно Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 29 січня 2014 року у справі №44/458-б та скасування заборгованості в розмірі 463529,79 грн, зазначеної в ухвалі Господарського суду м. Києва від 28 вересня 2009 року у справі №49/188-Б, порушення ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що встановлено в Акті перевірки №49664/Ж5/26-15-04-16-18 від 29 червня 2021 року, нормативно, документально і розрахунково не підтверджується.

Тобто висновки, зазначені в Акті перевірки Головного управління ДПС у м. Києві про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ до бюджету ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» ( ) нормативно, документально і розрахунково не підтверджується.

Проаналізувавши наведені вище документи та норми податкового законодавства, а також витяг з електронного кабінету ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок», ІКП, наявні у матеріалах даної адміністративної справи копії платіжних доручень щодо сплати позивачем податкових зобов`язань у період за грудень 2020 - травень 2021 року, висновки за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи №10/11-21, судом встановлено, що фактично штрафні санкції оспорюваними рішеннями застосовані не у зв`язку із несвоєчасною сплатою самостійно визначених грошових зобов`язань у деклараціях з податку на додану вартість за період грудень 2020 року - травень 2021 року, а у зв`язку з наявністю в інтегрованій картці ПрАТ «Завод сантехнічних заготовок» заборгованості, у рахунок погашення якої контролюючий орган зараховував поточні платежі позивача, у тому числі платежі за період, за який борг мав бути списаний згідно зазначених вище ухвал Господарського суду м. Києва.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не порушено граничних строків сплати узгоджених сум грошового зобов`язання по податку на додану вартість, визначених в податкових деклараціях з ПДВ від: № від 21 грудня 2020 року; № від 19 січня 2021 року; № № від 19 січня 2021 року; № від 18 лютого 2021 року; № від 18 лютого 2021; № від 19 березня 2021 року; № від 19 березня 2021 року; № від 19 квітня 2021 року; № від 19 квітня 2021 року; № від 17 травня 2021 року.

В зв`язку з невиконанням податковим органом дій щодо списання боргу з ІКП заборгованості у розмірі 67801,58 грн, що підлягала списанню згідно Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 29 січня 2014 року у справі №44/458-Б та щодо скасування заборгованості в розмірі 463529,79 грн, зазначеної в ухвалі Господарського суду м. Києва від 28 вересня 2009 року у справі №49/188-Б, що врешті призвело до нарахування позивачу штрафних санкцій як за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, в тому числі за минулі періоди, позивач, відповідно, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620530416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 73429,40 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620460416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 41328,50 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість.

Однак, позов містить у собі обґрунтування позовних вимог щодо списання безнадійного податкового боргу, однак резолютивна частина позовних вимог у частині списання безнадійного податкового боргу відсутня, тому судом не розглядається.

З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620530416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 73429,40 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість; визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620460416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 41328,50 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищеозначені обставини щодо наявності справи про банкрутство позивача № 44/458-Б, укладання мирової уходи та судових рішень у цій справі щодо укладання мирової угоди, затвердження реєстру кредиторів, припинення зобов`язань у розмірі 67801,58 грн та 463529,79 грн, розстрочення та відстрочення зобов`язань на суму 5118311,71 грн, висновку за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи № 10/11-21 від 10 листопада 2021 року та інші обставини на які є посилання у цьому рішенні підтверджуються первинними документами та доказами долученими до матеріалів цієї справи та судовими рішеннями між цими ж сторонами, які набрали законної сили: Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2022 року у справі № 640/10682/21, яке залишено без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 17 листопада 2022 року (у відкритті касаційного провадження тричі відмовлено Верховним Судом), Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 640/17020/19 .

Під час звернення з даним позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн, згідно платіжного доручення №2520 від 08 вересня 2021 року.

У відповідності до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2270,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, представником позивача було заявлено клопотання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 7500 грн та 6500 грн стягнення витрат за проведення судово-економічної експертизи.

Розглянувши заяву представника позивача, подані ним документи на підтвердження понесених судових витрат, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення питання щодо їх розподілу, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі: сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідач не реалізував своє право на надання клопотання про зменшення/відмову витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із аналізу ст. 134 КАС України можна зробити висновок, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Імперативною нормою ч. 2 ст. 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 КАС України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Такий самий висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 січня 2023 року у справі №280/3242/19, від 19 січня 2023 року у справі №1.380.2019.003790, від 30 листопада 2022 року у справі №520/11678/21.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено: копії Договору про надання правової (правничої) допомоги № 231/20 від 24.03.2020 року; Додаткової угоди № 1 від 30.10.2020 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 231/20 від 24.03.2020 року; Додаткова угода № 2 від 05 жовтня 2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 березня 2020 року № 231/20; Додаткова угода № 3 від 18 травня 2023 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 березня 2020 року № 231/20; Додаткова угода № 5 від 01 жовтня 2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 березня 2020 року № 231/20; Клопотання про долучення доказів, де представником позивача наданий розрахунок адвокатських послуг у розмірі 7500 грн та обґрунтування витрат, які підлягають відшкодуванню за проведення комплексної судово-економічної експертизи, Акт - рахунок № 20 прийому - передачі послуг від 30.09.2021 року, Акт-рахунок № 21 прийому-передачі послуг від 31.10.2021 року, Акт-рахунок № 24 прийому-передачі послуг від 31.01.2022 року, Квитанції про підписання вказаних електронних Актів-рахунків, копії платіжних доручень, Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 685 від 29.10.2009 року, копія Ордеру серії КС № 1845017 від 15.0432025 року.

Постановою ВС КАС від 21 січня 2021 року по справі № 280/2635/20 були визначені наступні висновки:

«25. Судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

26. На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

27. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду».

Крім цього, за проведення комплексної судово- економічної експертизи позивачем було сплачено 65000,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення.

На підтвердження витрат надано Договір № 25/09/21-Е на виконання узгоджених процедур з надання експертного висновку з ПП «Аудиторська фірма «Аудит-Експерт» з доданими до нього документами (на його виконання), Рахунок на оплату № 80 від 20.09.2021 року; платіжне доручення № 2558 від 22.09.2022 року; Акту наданих послуг № 99 від 10.11.2021 року.

Витрати на проведення експертизи в частині, яка відноситься до справи №640/10982/21 становлять 1/10 від всіх витрат на проведення експертизи.

У зв`язку з цим, витрати на експертизу становлять 65000,00 гривень /10 х 1 = 6500 гривень, де: 65000,00 гривень - загальна сума витрат сплачених за проведення експертизи; 10 - загальна кількість питань вирішених експертами в експертизі; 1 - кількість питань, вирішення яких має значення для справи № 640/26009/21. Отже витрати на експертизу становлять 6500,00 гривень.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 КАС України, експерт отримує винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Частинами 4-8 ст. 137 КАС України встановлено, що у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не реалізував своє право на надання заперечень щодо неспівмірності витрат на проведення комплексної судово- економічної експертизи, в тому числі щодо тієї частини експертизи, що стосується предмету спору у цій справі.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2021 року у справі №820/479/18 та у постанові від 10 вересня 2021 року у справі №460/2315/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи вищенаведені докази в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та на проведення судово-економічної експертизи, враховуючи складність спору, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн та витрати на проведення судово-економічної експертизи у сумі 6500 грн.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних заготовок» (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 24) до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620530416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 73429,40 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ВП в ) Державної податкової служби України () форми «Ш» № 620460416 від 17.08.2021 року, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Завод сантехнічних заготовок» (код за ) сплатити 41328,50 гривень штрафу за порушення строків сплати податку на додану вартість.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних заготовок» (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 24) сплачений ним судовий збір у розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ 4116011), як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних заготовок» (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 24) витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн (сім тисяч п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ 4116011), як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Завод сантехнічних заготовок» (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 24) сплачені ним витрати на проведення комплексної судово-економічної експертизи у розмірі 6500 грн (шість тисяч п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ 4116011), як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Рішення складено та підписано 30 жовтня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко