Справа № 440/3048/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 р. Справа № 440/3048/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 18.09.25 по справі № 440/3048/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

05.08.2025 ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач) у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячної пенсії відповідно до резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 440/3048/25 та постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування вказаної заяви послався на протиправне невиконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №440/3048/25 (набрало законної сили 18.07.2025), яким зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2025 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 року № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії, у тому числі без обмежень розміру виплати пенсії із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум пенсії, встановлених пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум.

Стверджував, що у відповідь на пропозицію позивача про добровільне виконання рішення 21 липня 2025 року, ГУ ПФУ в Полтавській області направило лист за вих. № 12265-12045/Р-02/8-1600/25 від 21.07.2025, яким фактично відмовило позивачу у виконанні рішення відповідно до його резолютивної частини, мотивуючи це необхідністю доопрацювання до 1 вересня 2025 року інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821, якою затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі - Постанова № 821).

Крім того, зазначив, що ГУ ПФУ в Полтавській області не тільки не здійснило ОСОБА_1 виплату пенсії у збільшеному розмірі в серпні 2025 року відповідно до резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 440/3048/25, але й не виконало судове рішення в частині перерахунку розміру його пенсії хоча така дія не потребує доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування як про це зазначено у Постанові № 821.

Обґрунтовуючи відсутність факту пропуску строку звернення до суду з відповідною заявою в порядку статті 383 КАС України, зазначив, що подання такої заяви можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а, та від 27.06.2019 у справі №807/220/18. Враховуючи, що виконавче провадження № 78766180 для примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 440/3048/25 відкрито на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 04 серпня 2025 року, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження, вважав, що звертаючись до суду першої інстанції з відповідною заявою 05.08.2025 не допустив порушення 10 денного строку на її подання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі № 440/3048/25 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 440/3048/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року по справі №440/3048/25, та направити справу № 440/3048/24 до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року по справі №440/3048/25 (в порядку статті 383 КАС України).

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про помилковість висновків суду першої інстанції щодо пропущення позивачем 10-денного строку звернення до суду з заявою у порядку статті 383 КАС України, оскільки визначальною умовою для початку відліку такого строку є факт звернення рішення суду до примусового виконання, яке у спірних правовідносинах відбулось 04.08.2025, у той час як відповідна заява до Полтавського окружного адміністративного суду була подана 05.08.2025. Не врахування судом зазначених обставин і призвело до помилкового повернення заяви ОСОБА_1 .

На переконання позивача, вищевикладене є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку та направлення справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду.

В іншій частині зміст апеляційної скарги є аналогічним змісту заяви, поданої до Полтавського окружного адміністративного суду в порядку статті 383 КАС України.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що подання позивачем заяви в порядку статті 383 КАС України зумовлено набранням законної сили рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 та отриманням відмови його виконати від ГУ ПФУ у Полтавській області у зв`язку з необхідністю доопрацювання до 1 вересня 2025 року інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування з посиланням на приписи Постанови № 821.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з її невідповідності вимогам частини 4 статті 383 КАС України, а саме, пропущення позивачем десятиденного строку на звернення до суду з такою заявою, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 24.07.2025, отримавши відповідь відповідача. Однак, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду ОСОБА_1 звернувся через систему "Електронний суд" лише 05.09.2025, тобто, з пропуском десятиденного терміну, встановленого статтею 383 КАС України, який закінчився 03.08.2025.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як зазначив, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 2, 4 вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведених вище норм вбачається, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 383 КАС України визначено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний перелік не містить виключень та не передбачає альтернативних вимог до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 383 КАС України, заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. . У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

При цьому, визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

Стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті висновується, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18, від 21 березня 2019 року у справі №805/1458/17, ухвалах від 05 липня 2021 року у справі №260/636/19, від 18 грудня 2020 року у справі №200/5793/20-а та від 08.11.2024 по справі № 340/222/20.

Так, заяву, зазначену у частині першій статті 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

При цьому, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлені спеціальною нормою, а саме статтею 12 Закону № 1404-VIII.

За правилами частин першої та другої вказаної статті Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Колегією суддів становлено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі № 440/3048/25 набрало законної сили 18.07.2025.

28 липня 2025 року позивач направив рекомендованим листом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву та виконавчий лист у справі № 440/3048/25 для здійснення примусового виконання судового рішення.

04 серпня 2025 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження № 78766180 для примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №440/3048/25, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження.

05 серпня 2025 року (а не 05 вересня 2025 року, як помилково зазначив суд першої інстанції) за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду по справі №440/3048/25 в порядку статті 383 КАС України.

Отже, хронологія та послідовність дій ОСОБА_1 , дають підстави виснувати, що останній в повному обсязі виконав вимоги частини другої статті 383 КАС України, з дотриманням встановлених строків, у зв`язку з чим, Полтавський окружний адміністративний суд мав прийняти до розгляду подану заяву та за наслідками її розгляду ухвалити відповідне рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на те, що судом першої інстанції невірно встановлено дату звернення позивача до суду та дату початку відліку строку, визначеного частиною 4 статті 383 КАС України, що призвело до помилкового повернення поданої ОСОБА_1 заяви, поданої у порядку статті 383 КАС України, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 440/3048/24 підлягає скасуванню, а справа направленню до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329, 383Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 440/3048/25 - скасувати.

Справу № 440/3048/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко