Справа № 320/24934/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника позивача - Зінькова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невиключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про позивача як боржника у виконавчому провадженні №60739268;

- зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про позивача як боржника у виконавчому провадженні №60739268.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в межах виконавчого провадження №60739268, в якому позивач був боржником, відбувалось примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №556 від 04.02.2013. Постановою державного виконавця від 01.12.2020 було повернуто виконавчий напис на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, після завершення ВП №60739268 відомості про позивача як боржника безпідставно, на його думку, продовжують перебувати в Єдиному реєстрі боржників.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, не повністю з`ясовано обставини справи, що мають суттєве значення для рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що законодавець передбачив обов`язок, у тому числі державного виконавця, в разі, зокрема, встановлення, що виконавчий документ не підлягає виконанню, зняти арешти з майна боржника та виключити відомості про боржника з Реєстру боржників, скасувати інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що винести відповідну постанову.

Апелянт наголошує, що виконавчий документ (виконавчий напис від 04.02.2013 №556) не підлягає виконанню з огляду на закінчення строку для пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання. Відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження, стягувач із заявою про відкриття виконавчого провадження протягом вказаних трьох років повторно не звертався. Станом на момент звернення із вказаним позовом, відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 не зареєстровано.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки повторне відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого документу є неможливим, такий виконавчий документ не підлягає виконанню.

Апелянт стверджує, що протиправна бездіяльність відповідача призводить до безпідставного обмеження прав позивача у вільному володінні та розпорядженні власним майном.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 та від 27.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від відповідача до суду 02.07.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що оскільки правових підстав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, якими було б зобов`язати державного виконавця виключити позивача з Єдиного реєстру боржників в разі завершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» немає, тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судове засідання на розгляд справи судом апеляційної інстанції з`явилися представник апелянта - адвокат Зіньков О.Ю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою державного виконавця від 29.11.2019 відкрито виконавче провадження №60739268 з примусового виконання виконавчого напису №556 від 04.02.2013, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бандар І.М. про звернення стягнення на рухоме майно, автомобіль марки Volkswagen Passat 1,6, рік випуску - 2001, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ПАТ «КБ «Надра».

У рамках виконавчого провадження до Єдиного державного реєстру боржників внесено відомості про позивача, як боржника у виконавчому провадженні №60739268.

Постановою державного виконавця від 01.12.2020 ВП №60739268 у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення та у зв`язку з тим, що здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними, відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу.

Позивач 28.12.2023 звернувся до Святошинського ВДВС із заявою про виключення відомостей щодо нього як боржника у ВП №60739268 з Єдиного реєстру боржників.

Станом на дату звернення до суду з цим позовом відповіді на заяву позивач не отримав.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки правових підстав передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, якими б було зобов`язано держаного виконавця виключити позивача Єдиного реєстру боржників в разі звершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» немає, тому відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, а також висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що відповідно до частини другої другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону № 1404-VIII відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 1404-VIII Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:

1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи;

2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ;

3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця;

4) номер виконавчого провадження;

5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Частиною сьомою статті 9 Закону № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з (1) винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, (2) повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1 [стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа], 3 [стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення], 11 [запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру] частини першої статті 37 цього Закону або (3) постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами п`ятою і шостою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Спір у цій справі стосується обліку відомостей, що зберігаються в Єдиному реєстрі боржників.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 доводить, що відомості про нього як боржника мали бути видалені з вказаного Реєстру як неактуальні: у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, а також внаслідок закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування частини сьомої статті 9 Закону № 1404-VIII у подібних правовідносинах.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2020 у справі №160/4015/19 зазначено, що вимоги пункту 2 статті 37 Закону № 1404-VIII, на підставі якої виконавчі провадження тричі поверталися стягувачу, не входять до правових підстав виключення відомостей з вказаного Єдиного реєстру боржників стосовно позивача, та які закріплені в частині сьомій статті 9 Закону № 1404-VIII.

Подібний висновок також викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.11.2022 у справі № 910/4404/17, у якій зазначено таке: «Законом № 1404-VIII установлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають. Такий механізм запроваджено законодавцем з метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. З правового аналізу положень пункту 2 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII випливає, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутись до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, і також не позбавляє стягувача права звернутись до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання».

Отже, імперативні приписи частини сьомої статті 9 Закону № 1404-VIII установлюють, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників у випадку винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу виключно на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ.

Водночас пункт 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, на підставі якого у спірних правовідносинах повернуто виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні №60739268, не входить до правових підстав виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

З аналізу положень пункту 2 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VІІІ випливає, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову. У випадку повернення виконавчого документа з вказаних підстав стягувач не позбавлений права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, а у випадку пропуску цього строку - звернутися до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі №580/12260/23.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.

Враховуючи, що позивач не виконав в добровільному порядку виконавчий напис №556 від 04.02.2023, і на момент пред`явлення виконавчого документу в нього було відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про те, що позивач не втратив статусу боржника.

За таких обставин суд зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, не є підставою для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у відмові у задоволенні позовних вимог у цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі №320/24934/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова