Справа № 140/14033/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/14033/24 пров. № А/857/6362/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Затолочного В.С., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження суддею Дмитруком В.В. у м. Луцьку у справі №140/11795/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

03 грудня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, у якому просила:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 12 вересня 2024 року №72 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу період з 29 жовтня 2004 року по 01 червня 2015 року лампівником ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, з 02 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року лампівником ДП Шахта №1 Нововолинська та призначити і виплачувати з дня звернення пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 12 вересня 2024 року №72 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи 01 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року та пільгового страхового стажу позивача періоди роботи з 29 жовтня 2004 року по 01 червня 2015 року лампівником ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, з 02 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року лампівником ДП Шахта №1 Нововолинська.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 з 04 вересня 2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що довідка є основним документом, який визначає наявність стажу на пільгових умовах. Підприємство вказує в роках, місяцях, днях наявність такого стажу. Орган пенсійного фонду перевіряє правильність заповнення, дотримання форми. Оскільки підприємство, на якому працював позивач, перебуває в стадії ліквідації, то вказані довідки підлягають обов`язковій перевірці. Відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, які викладені в відмові в зарахуванні до стажу роботи на пільгових умовах періодів роботи згідно наданих довідок є правомірними, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивачка правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 04.09.2024 ОСОБА_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, надавши пакет необхідних документів.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, за наслідками розгляду заяви позивача, рішенням від 12.09.2024 №72 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з недосягненням віку 55 років та відсутністю необхідного пільгового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 33 роки 04 місяці 29 днів, пільговий стаж за Списком №2 відсутній, вік позивача 55 років.

До пільгового не зараховано періоди роботи з 29.10.2004 по 01.06.2015 та з 02.06.2015 по 31.12.2015 згідно пільгової довідки від 04.08.2024 №87, виданим головою ліквідаційної комісії ДП шахта №1 Нововолинська, можливо даний період буде зарахувати тільки лише після перевірки відділом контрольно-перевірочної роботи управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в даній області.

Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2015 по 31.12.2015, оскільки страховий стаж зараховується лише за умови наявності даних про сплату страхових внесків, за дані періоди підтвердження сплати відсутні.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулася за захистом своїх прав з даним позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом б частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, для працівників, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15):

Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінка..

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що вказаними положеннями Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з 23 січня 2020 року при вирішенні питання про призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Тобто, з 23 січня 2020 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років жінкам, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII, необхідно виходити з того, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, - жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на день звернення ОСОБА_1 досягла віку 55 років, страховий стаж позивача становив 33 роки 04 місяці 29 днів (при необхідному не менше 25 років), з них пільговий стаж за Списком №2 - відсутній (при необхідному не менше 10 років на зазначених роботах).

Крім того, апеляційним судом встановлено, що рішенням ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №72 від 12.09.2024 до пільгового та страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 у ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля та з 01.07.2015 по 31.12.2015 на ДП Шахта №1 Нововолинська у зв`язку з відсутністю сплати роботодавцями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Періоди роботи з 29.10.2004 по 01.06.2015 та з 02.06.2015 по 31.12.2015 згідно пільгової довідки від 04.08.2024 №87, виданим головою ліквідаційної комісії ДП шахта №1 НОВОВОЛИНСЬКА, не зараховано до пільгового стажу, так як відсутня перевірка відділом контрольно-перевірочної роботи управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в даній області.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції що є неправомірним не зарахування ГУ ПФУ у Дніпропетровській області до пільгового та страхового стажу позивача спірних періодів роботи, з огляду на наступне.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах визначено Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 11.01.1988, позивач 29.10.2004 була переведена лампівником 2-го розряду на ВП Шахтоуправління Нововолинське ДП Волиньвугілля (наказ №71 від 29.10.2004); 01.06.2015 звільнена по переводу на ДП Шахта №1 Нововолинська (наказ №70к від 01.06.2015); 02.06.2015 прийнята на роботу лампівником 2-го розряду на ДП Шахта №1 Нововолинська (наказ №1к від 02.06.2015); 31.12.2015 звільнена у зв`язку із скороченням чисельності (наказ №121п від 28.12.2015).

Довідкою ДП Шахта №1 Нововолинська №87 від 04.08.2024 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стверджується, що позивач в період з 29.10.2004 по 01.06.2015 виконувала роботи на поверхні шахти за посадою - лампівник, що передбачена Списком №2; з 02.06.2015 по 31.12.2015 виконувала роботи на поверхні шахти за посадою - лампівник, що передбачена Списком №2.

З копій витягів з наказів по ВП Шахтоуправління Нововолинське ДП Волиньвугілля (правонаступником якого є ДП Шахта №1 Нововолинська) №33 від 05.02.2010 та №40 від 05.02.2015 Про результати проведення атестації робочих місць, з копій витягів з наказів по ВП Шахта №5 Нововолинська ВО Волиньвугілля №133 від 20.09.2004 та №260 від 18.09.2009 Про результати проведення атестації робочих місць вбачається затвердження переліку робочих місць, професій та посад, працівників, котрим у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення призначене пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2. У вказаних витягах професії лампівник віднесено до Списку №2.

Згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 вбачається, що позивач працювала у спірні періоди: з 29.10.2004 по 01.06.2015 лампівником ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, з 02.06.2015 по 31.12.2015 лампівником ДП Шахта №1 Нововолинська за що їй була нарахована та виплачена заробітна плата, з якої нараховувався ЄСВ.

Колегія суддів встановила, що спір між сторонами виник з приводу не зарахування до страхового стажу для призначення пенсії періодів роботи позивача з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2015 по 31.12.2015 ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, ДП Шахта №1 Нововолинська у зв`язку з відсутністю у відповідача даних про сплату страхових внесків, та до пільгового стажу періоди з 29.10.2004 по 01.06.2015 та з 02.06.2015 по 31.12.2015 згідно пільгової довідки від 04.08.2024 №87 у зв`язку з відсутністю перевірки відділом контрольно-перевірочної роботи управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в даній області.

Так, в розумінні статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, колегія суддів констатує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно записів у трудовій книжці, з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №87 від 04.08.2024, виданої ДП Шахта №1 Нововолинська у період з 29.10.2004 по 01.06.2015 працювала ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля та з 02.06.2015 по 31.12.2015 працювала ДП Шахта №1 Нововолинська.

При цьому, в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача форми ОК-5 наявна інформація про нараховану та виплачену заробітну плату, з якої нараховувався ЄСВ за періоди з 29.10.2004 по 01.06.2015, 02.06.2015 по 31.12.2015.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно до статті 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування наявність заборгованості перед ПФУ України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки, відповідальність за несплату страхових внесків несе лише підприємство-страхувальник в якому працює застрахована особа.

Відповідно до пункту 6 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на переконання суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Таким чином, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Колегія суддів апеляційної інстанції також враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Слід зазначити, що органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Тому наявність сумнівів у пенсійного органу може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та позбавляти особу права на пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верхового Суду 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/437/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а та від 09.10.2020 у справі №341/460/17.

Відтак, письмовими доказами підтверджується, що у період з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2015 по 31.12.2015 позивач була зайнята повний робочий день на роботах на поверхні шахти за Списком №2. За вказані періоди позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески. Таким чином, у відповідача - 2 були відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового страхового стажу позивача за Списком №2 періодів роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2015 по 31.12.2015 на ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, ДП Шахта №1 Нововолинська, у зв`язку з відсутністю у відповідача даних про сплату страхових внесків по ЄСВ.

Щодо тверджень відповідача, викладених у спірному рішенні від 12.09.2024, щодо не зарахування до пільгового стажу періодів з 29.10.2004 по 01.06.2015 та з 02.06.2015 по 31.12.2015 згідно пільгової довідки від 04.08.2024 №87, виданим головою ліквідаційної комісії ДП шахта №1 Нововолинська у зв`язку із відсутністю перевірки уповноваженим структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, як уже зазначалось, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Колегія суддів звертає увагу, що додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У трудовій книжці, яка була надана відповідачу наявні усі необхідні записи, дані записи виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, і не має підстав сумніватись у їх правильності чи неточності.

При зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, позивач, додатково до трудової книжки, також надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №87 видану 04.08.2024 ДП Шахта №1 Нововолинська, а також витяги з наказів про результати проведення атестації робочих місць, отже, відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про протиправне не зарахування відповідачем 2 до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.07.2015 по 31.12.2015 на ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, ДП Шахта № 1 Нововолинська.

Водночас, із зарахуванням пільгового страхового стажу спірних періодів роботи з 29.10.2004 по 01.06.2015 та з 02.06.2015 по 31.12.2015 на ВСП Шахта №5 Нововолинська ДП Волиньвугілля, ДП Шахта №1 Нововолинська, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020).

Отже, оскільки на час звернення із заявою від 04.09.2024 позивач досягла 55-річного віку, мала не менше 25 років страхового стажу, з них не менше 10 років пільгового стажу, про що подала необхідні документи, тому позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №72 від 12.09.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності пільгового стажу не менше 10 років, який визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, є протиправним.

Крім того, оскільки позивач із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах звернулася 04.09.2024, тому пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020) та приписів статті 45 Закону №1058-IV позивачу має бути призначена з 04.09.2024 (тобто з дня звернення за пенсією з відповідною заявою).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 Про судове рішення в адміністративній справі, якщо у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржене, тому апеляційному перегляду у цій частині не підлягає.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі №140/14033/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. С. Затолочний
І. М. Обрізко