Справа № 500/6390/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/6390/24 пров. № А/857/5371/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року (головуючий суддя Мірінович У.А.), ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Тернополі, у справі № 500/6390/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

23.10.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС у Тернопільській області, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення відповідача №0-1914-UA0038207 від 08.08.2024 про нарахування транспортного податку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не спростовано доводів позивача про те, що належний позивачу автомобіль відсутній у розробленому Мінекономрозвитки Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році, а це, водночас, є достатньою підставою для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в інформаційній базі органів ДПС внесено відомості про те, що позивач є власником легкового автомобіля марка моделі, модифікація транспортного засобу - TESLA MODEL X, рік випуску - 2023, VIN-код: НОМЕР_1 , а відтак, зважаючи на те, що відповідно до Переліку транспортний засіб позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2024 році, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 08.08.2024 №0-1914-UA0038207 (форма «Ф») на суму податку 16666,67 грн, який розраховано пропорційно до кількості місяців набуття такого транспортного засобу позивачем, починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт (арк. справи 19-25).

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вважає вимоги апеляційної скарги необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує на те, що з офіційного веб-сайту Міністерства економіки України встановлено, що до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році, віднесено, зокрема, автомобіль моделі TESLA XLR. Однак, належний позивачу автомобіль є моделі TESLA X (без додавання абревіатури longe range), що має менші потужності щодо пробігу, ємності (тривалості роботи батареї), максимальної швидкості, а відповідно й вартості. Автомобілі моделі TESLA X не включені до Переліку ( виключені з Переліку на 2024 р.). За таких обставин належний йому легковий автомобіль моделі TESLA X у 2024 році не є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 позивач починаючи з 28.05.2024 є власником транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки TESLA, модель Х, загальний легковий універсал, рік випуску - 2023, тип джерела енергії Е, максимальна потужність 381кВт, VIN (ідентифікаційний номер транспортного засобу) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 (арк. справи 6).

На підставі підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1914-UA0038207 від 08.08.2024, яким позивачу визначено зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2024 рік на суму 16 666,67 грн (позивач набув транспортний засіб у травні 2024, відтак податок нараховано за вісім місяців 2024 року).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправними та скасування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України передбачено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до пп. 267.3.1 п. 267.3, п. 267.4 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 267.5.1. п. 267.5. ст. 267 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп. 267.6.1, 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом податковою адресою (місцем реєстрації) платника податку, зазначеною в реєстраційних документах на об`єкт оподаткування. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів, зокрема, але не виключно, інформацію про транспортний засіб: марка, модель, об`єм циліндрів двигуна (куб. см), рік випуску та розмір ставки податку.

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до пп. 267.6.5, 267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Так, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" № 3460-IX від 09.11.2023 установлено з 1 січня 2024 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 7100 гривень. Тобто, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023 складали 2 662 500,00грн.

Отже, у 2024 році власники транспортних засобів з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 2 662 500,00 грн, є платниками транспортного податку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576( далі - Порядок № 403).

Згідно з пунктами 3, 4 Методики джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономіки.

За правилами пункту 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Відповідно до пункту 6 Методики аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об`єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

За змістом пункту 13 Методики Мінекономіки розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономіки за зверненням ДПС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономіки забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики).

З огляду на викладене вище правове регулювання, для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономіки.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі наданої інформації Мінекономіки про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2024 році.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20.03.2018 у справі № 820/4054/17, від 12.06.2018 у справі № 813/3965/17, від 06.12.2023 у справі № 520/8806/18.

Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість яких визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. До повноважень відповідача не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономіки середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Суд першої інстанції встановив, що позивач з 28.05.2024 набув у власність легковий автомобіль марки TESLA, модель Х, загальний легковий універсал, рік випуску - 2023, тип джерела енергії Е, максимальна потужність 381кВт, VIN (ідентифікаційний номер транспортного засобу) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 (арк. справи 6).

Суд першої інстанції, досліджуючи Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році, який розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України, правильно встановлено наявність у цьому Переліку транспортних засобів марки TESLA, моделей: S Plaid, Cybertruck, Roadster та X LR, в той час модель Х в такому Переліку відсутня.

Як це правильно констатовано судом першої інстанції, вказана модель марки TESLA модель Х була об`єктом оподаткування згідно Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2023 році, який розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України.

Судом першої інстанції при вирішені даного спору правильно застосовано правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові за №822/2349/17 від 26.12.2023, та за змістом якої Верховний Суд дійшов висновку про правомірність нарахування податковим органом грошового зобов`язання з транспортного податку згідно податкового повідомлення-рішення з тих підстав, що автомобіль міститься в Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у відповідному році.

Водночас надаючи аналіз пунктам 5 та 6 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком, то такі визначають поняття "ідентичного" та "аналогічного" автомобілів, відповідно до яких:

ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об`єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

Так суд першої інстанції дійшов до слушного висновку, що належна позивачу модель автомобіля марки Tesla, не є ідентичною жодній із моделей, які віднесені Мінекономіки до Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2024, а доказів віднесення цієї моделі автомобіля, належного позивачу до іншого, що включений до переліку, як "аналогічного", - сторона відповідача не надала.

Крім того, як це правильно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не надано доказів надіслання до Мінекономіки звернення про визначення середньоринкової вартості належного позивачеві автомобіля та доповнення переліку, зазначеного в абзаці першому пункту 13 Методики, з метою його розміщення на офіційному веб-сайті Мінекономіки, як це визначено абзацом другим вказаного пункту Методики.

Водночас судом апеляційної інстанції з офіційного веб-сайту Міністерства економіки України встановлено, що до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році, віднесено, зокрема, автомобіль моделі TESLA XLR. Однак, належний позивачу автомобіль є моделі TESLA X (без додавання абревіатури longe range), що має менші потужності щодо пробігу, ємності (тривалості роботи батареї), максимальної швидкості, а відповідно й вартості. Автомобілі моделі TESLA X не включені до Переліку ( виключені з Переліку на 2024 р.). За таких обставин належний позивачу легковий автомобіль моделі TESLA X у 2024 році не є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не спростовано доводів позивача про те, що належний позивачу автомобіль відсутній у розробленому Мінекономрозвитки Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного ППР та наявність підстав для його скасування.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року, у справі № 500/6390/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко