Справа № 751/2057/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року Чернігів Справа № 751/2057/25

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Лавровської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до Приватного виконавця м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

20.03.2025 ухвалою Новозаводського районного суду у справі № 751/2057/25 позовні вимоги задоволено частково. В задоволенні скарги ТОВ «ВІН ФІНАНС» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа ОСОБА_1 виконавчому провадженні №77245771 - відмовлено.

21.05.2025 постановою Чернігівського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2025 року в частині вирішення вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на дії приватного виконавця про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження скасовано, а провадження в цій частині вимог скарги закрито. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» , що розгляд даної справи в частині вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на дії приватного виконавця про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження віднесено до адміністративної юрисдикції. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

19.08.2025 справа надійшла до Чернігівського окружного адміністративного суду за встановленою юрисдикцією.

20.08.2025 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 20.08.2025, позивачем подано позовну заяву, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича № 77245771 від 18.02.2025 з примусового виконання виконавчого листа № 751/11220/23, виданого 17.02.2025 Новозаводським районним судом м. Чернігова щодо стягнення з Товариства з обстеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» па користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі - 197292,88 грн та 1972,93 грн судового збору; визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 77245771 від 18.02.2025 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М.; визнати неправомірною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 77245771 від 18.02.2025 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М.; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М. винести повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття на виконання з примусового виконання виконавчого листа № 751/11220/23, виданого 17.02.2025 року Новозаводським районним судом м. Чернігова щодо стягнення з Товариства з обстеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі - 197292,88 грн. та 1972,93 грн. судового збору.

11.09.2025 ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Соломко І.І., розгляд справи призначено за правилами окремого позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність спірних постанов у виконавчому провадженні № 77245771, оскільки у виконавчому листі зазначена одна назва боржника, а виконавче провадження відкрито по факту на боржника з іншою назвою. Тому просить їх скасувати, а позовні вимоги задовольнити у спосіб, встановлений у прохальній частині позову.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, оскільки питання правомірності відкриття ВП № 77245771 вже розглянуто Новозаводськім районним судом м. Чернігова у справі № 751/2057/25 та прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. В задоволенні скарги ТОВ «ВІН ФІНАНС» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа ОСОБА_1 виконавчому провадженні №77245771 - відмовлено. Отже, вказані обставини не підлягають доказуванню. Стосовно постанов про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №77245771, то відповідно до положень Закону № 1403-УІІІ приватний виконавець одночасно з відкриттям виконавчого провадження має вирішити питання про стягнення основної винагороди, тобто це його обов`язок, а витрати виконавчого провадження стягнуто відповідно до пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження», розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження..

Третя особа подала письмові пояснення, в яких зазначила, що судове рішення у справі № 751/11220/23 боржником не виконано у добровільному порядку, а тому дії приватного виконавця є правомірними. За вказаних обставин заперечує проти позову.

У відповіді на відзив позивач наполягає на своїй позиції, викладеної у позові.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М. перебувало виконавче провадження №77245771 з примусового виконання виконавчого листа №751/11220/23 виданого 17.02.2025 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", після зміни назви Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 (заборгованості в розмірі 197 292,88 грн, яка складається з: 164 872,79 грн інфляційних втрат та 32 420,09 грн 3% річних за несвоєчасний розрахунок, внаслідок набуття у власність предмета іпотеки, за період з 12.03.2020 до 14.08.2023 включно; 7 039,12 грн - витрати на професійну правничу допомогу та 1 972,93 грн судового збору.

18.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження №77245771 з примусового виконання виконавчого документа Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/11220/23 та винесено відповідну постанову та постанову від 18.02.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 69,00 грн. і постанову від 18.02.2025 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 20630,49 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Стосовно питання правомірності винесення відповідачем постанови про стягнення основної винагороди одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, то суд виходить з такого.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19.

Одночасно з цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №640/13434/19, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20.

Крім цього, аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі №580/3444/20, від 3 червня 2021 року у справі №640/17286/20, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20.

Водночас саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Також у своїй практиці Верховний Суд уже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зрештою необхідно мати на увазі, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 8 липня 2021 року у справі №360/2855/20, від 24 грудня 2021 року у справі 200/3149/21-а.

Отже, враховуючи наведене, приватний виконавець разом з відкриттям провадження повинен був вирішити питання про стягнення основної винагороди.

Водночас у контексті перевірки механізму розрахунку винагороди суд встановив, що загальна сума заборгованості позивача за рішенням суду складала: 206304,93 грн, а тому дійшов висновку про правомірність визначення відповідачем у постановах про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди у ВП № 77245771 у сумі: 20630,49 грн (206304,93х10%).

Отже суд дійшов висновку про наявність у відповідача підстав для визначення основної винагороди у розмірі: 20630,49 грн, тому приймаючи спірну постанову про стягнення з боржника основної винагороди відповідач діяв правомірно.

Щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувана, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. До витрат виконавчого провадження, зокрема належить плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, (пункт 10 Розділу І Наказу) Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження»).

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження», розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження. Саме цю суму стягнуто з боржника.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича № 77245771 від 18.02.2025 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М. винести повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття на виконання з примусового виконання виконавчого листа № 751/11220/23, виданого 17.02.2025 року Новозаводським районним судом м. Чернігова щодо стягнення з Товариства з обстеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі - 197292,88 грн. та 1972,93 грн. судового збору.

Надаючи оцінку таким вимогам суд звертає увагу на те, що

Так, ухвалою Новозаводського районного суду від 20.03.2025 у справі № 751/2025/25 позовні вимоги задоволено частково. В задоволенні скарги ТОВ «ВІН ФІНАНС» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа ОСОБА_1 виконавчому провадженні №77245771 - відмовлено.

У вказаному рішенні суд встановив, що з виконавчого документу вбачається, що судом особу боржника зазначено ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (місце знаходження юридичної особи: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського 8, м. Київ, ).

Натомість приватним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено особу боржника ТОВ «ВІН ФІНАНС» (місце знаходження юридичної особи: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського 8, м. Київ, ).

Суд вважає, що зміна назви юридичної особи, з урахуванням збереження місця знаходження та ЄДРПОУ, не є реорганізацією юридичної особи, наявні реквізити дозволяють ідентифікувати ТОВ «ВІН ФІНАНС» як боржника у цьому виконавчому провадженні, а вказана обставина жодним чином не є перешкодою для виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, твердження заявника про протиправне відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження №77245771 є безпідставними, а повернення виконавчих документів виключно з таких підстав є формалізмом, який не сприяє забезпеченню ефективного виконання судових рішень на практиці та фактично призводить до затягування виконання виконавчого листа, що порушує право на ефективний судовий захист.

21.05.2025 постановою Чернігівського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.03.2025 в частині вирішення вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на дії приватного виконавця про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження скасовано, а провадження в цій частині вимог скарги закрито. В іншій частині ухвала суду залишена без змін.

Отже, правова підстава, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги відсутня, оскільки встановлена судом в межах справи № 751/2057/25, яка є преюдиційною.

При цьому, суд відзначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Разом з тим, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 р. по справі «Брумареску проти Румунії» та від 24.07.2003 р. по справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Згідно зі статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Надаючи оцінку для присудження на користь третьої особи витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу надано відповідні документи та квитанцію про сплату витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (ас.58-61 т.2).

Згідно частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписи частин першої та другої статті 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення частини третьої статті 134 КАС України закріплюють для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Судом враховується, що ця справа належить до справ незначної складності, заявлені витрати у розмірі 5000,00 грн є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому суд дійшов висновку, що справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Судовий збір відповідно до статті139 КАС України поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку статей 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського , 8, пов.6, м. Київ,04112 .

Відповідач: Приватний виконавець м. Києва Авторгов Андрій Миколайович вул. Кустанайська, 5, 20, м. Київ, 03118 рнокпп НОМЕР_1 .

Третя особа: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 30 жовтня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко