Справа № 520/3568/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 р. Справа № 520/3568/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 12.05.25 по справі № 520/3568/25

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі по тексту ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просив суд:

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 572 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч.І ст.6 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 573, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч.І ст.6 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 574, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч.І ст.6 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 575, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч.І ст.6 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 576, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог абз.1 ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 577, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог абз.1 ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області 4від 10.12.2024 № 578, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог абз.1 ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 10.12.2024 № 579, яким на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог абз.1 ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу, відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладено штраф в розмірі 1700 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесених ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області рішень про накладення на позивача штрафу за порушення вимог Закону України «Про рекламу» від 3 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі по тексту Закон № 270/96-ВР), оскільки протягом періоду дії воєнного стану на території України планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, здійснюється виключно за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього середовища та забезпечення безпеки держави, що не мало місця у спірних правовідносинах.

Також, звернув увагу, що відповідачем грубо порушено вимоги Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. № 693 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2023 р. № 1178) (далі по тексту Порядок № 693), зокрема, не повідомлено ФОП ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, що не може вважатись правомірним.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 520/3568/25 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 пов.,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61166, ) про визнання протиправними та скасування рішень залишено без задоволення.

Позивач не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі № 520/3568/25 скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність рішень суб`єкта владних повноважень, як такі, що винесені за грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області упродовж періоду дії в Україні воєнного стану може проводити виключно позапланові заходи державного нагляду/контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та лише на підставі відповідного рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері, що не мало місця у спірних правовідносинах.

Наполягав, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач здійснював заходи контролю без виконання вимог передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі по тексту Закон № 877-V), зокрема, контролюючим органом не надано до суду наказу на проведення заходу контролю, направлення, акта складеного за наслідками перевірки, що свідчить про неправомірність здійснених контрольних заходів, та має наслідком і протиправність прийнятих за результатами таких заходів, рішень.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.04.2025 у справі № 280/275/24, стверджував, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу алкогольних напоїв не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877-V. Виходячи з наведеного, посилання позивача щодо поширення дії Закону № 877-V на спірні відносини є некоректними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки Головним управлінням не здійснювались заходи державного нагляду (контролю) відносно позивача, а документи вимагались виключно в межах рекламних конструкцій.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2024 Головне управління отримало лист від Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, у якому повідомлялось, що за дорученням керівництва Харківської міської ради, Департаментом з питань забезпечення життєдіяльності міста розглянуто звернення ОСОБА_2 від 12.09.2024 б/н щодо дотримання вимог законодавства з питань застосування державної мови при розміщенні зовнішньої реклами за адресою, в т.ч. АДРЕСА_2 .

Вказаним листом та відповідно до статті 26 Закону України «Про рекламу» Департамент з питань забезпечення життєдіяльності міста направив звернення ОСОБА_3 від 12.09.2024 б/н для розгляду та вжиття заходів у межах компетенції. (Вих. №1674/0/16- 24 від 23.03.2024, міститься в матеріалах перевірки ФО-П ОСОБА_1 )

Головним управлінням встановлено, що 12.09.2024 гр. ОСОБА_3 звернувся до Харківської міської ради із зверненням, яким повідомляв, що вивіски за адресою АДРЕСА_2 виконані недержавною мовою, що є порушенням Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та Закону України «Про рекламу», що підтверджено копією повідомлення, яка міститься в матеріалах перевірки позивача.

Головним управлінням було встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 виявлено 7 спеціальних конструкцій зовнішньої реклами: 5 щитів на фасаді та 2 щити на огорожі з інформаційними полями «Автомагазин…», «Торіа..», «Motul…», «Bosch аккамуляторы…», «Автозапчасти…», «Автомагазин», які розміщуються із порушенням вимог чинного законодавства України в сфері реклами та благоустрою населених пунктів.

Протоколами про порушення законодавства про рекламу від 12.07.2024 № 534, № 535, № 537, № 538 зафіксовано порушення частини 1 статті 6 Закону України «Про рекламу», до якого додані фотофіксація реклами та вищевказаний лист.

14.11.2025 на підставі вищевказаних Протоколів про порушення законодавства про рекламу Головним управлінням винесено Рішення про порядок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу № 534, № 535, № 536, № 537 .

14.11.2024 на номер телефону ФОП ОСОБА_1 , який офіційно зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головним управлінням о 14 год. 09 хв. була передана Телефонограма №5.4.-/196/24 від 14.11.2024, якою Головне управління повідомляло, що 5 щитів на фасаді та 2 щити на огорожі з інформаційними полями «Автомагазин…», «Торіа..», «Motul…», «Bosch аккамуляторы…», «Автозапчасти…», «Автомагазин» розміщено з ознаками порушення частини 1 статті 6 Закону України «Про рекламу» .

Вищевказаною телефонограмою вимагали ФОП ОСОБА_1 або його представника з`явитися за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 45 у триденний термін з дня отримання даної вимоги для ознайомлення із зверненням, а також надання письмових пояснень щодо питань викладених у зверненні споживача.

Також, телефонограмою повідомлялось, що розгляд справи про порушення Закону України «Про рекламу» відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 10 грудня 2024 р. о 12 год. 00 хв., у приміщенні Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління.

Не погодившись із винесеними контролюючим органом рішеннями про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки при винесенні оскаржуваних рішень Головне управління Держпродспоживслужби у Харківській області діяло з дотриманням законодавства про рекламу, дії здійснені на підставах, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією України та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначено Законом № 270/96-ВР.

За приписками частини першої статті 26 Закону № 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку) та щодо змісту реклами про вакансії (прийом на роботу), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.

Частина друга статті 26 Закону № 270/96-ВР визначає, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео-та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право:

вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;

вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;

надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;

приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;

приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Частиною 7 статті 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 667, передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення № 667).

Відтак, на Держпродспоживслужбу, у тому числі, і її територіальні органи, покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами, у тому числі, щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 693).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Пунктом 16 Порядку № 693 передбачено, що у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Тобто, саме нормами Порядку № 693 врегульовано питання оформлення документів, на підставі яких порушується розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.

Стаття 26 Закону № 270/96-ВР у свою чергу, визначає повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема, вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.

Відтак, виходячи з положень статті 26 Закону № 270/96-ВР та Порядку № 693 виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон № 270/96-ВР не потребує оформлення направлень на перевірку, повідомлень на перевірку, актів перевірок, як це передбачено Законом № 877-V, оскільки у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами, а тому достатньо складання протоколу про порушення законодавства про рекламу та прийняття рішення про початок розгляду справи за ознаками про порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Враховуючи, що саме Закон № 270/96-ВР є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реклами, включаючи контроль за її дотриманням, положення Закону № 877-V, на які покликається позивач, при вирішенні спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 07.04.2025 у справі №280/275/24, де у пунктах 30, 31,32 цей Суд вказав, що Закон № 270/96-ВР не містить детального опису процедури перевірок, як це передбачено Законом № 877-V (видача наказу чи оформлення направлення). Натомість він зосереджений на матеріальних аспектах виявленні порушень і застосуванні санкцій. Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877-V.

У свою чергу, якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону № 877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на електронну адресу Харківської міської ради надійшло звернення ОСОБА_3 про те, що вивіски за адресою АДРЕСА_2 виконані недержавною мовою.

Листом від 23.09.2024 № 1674/0/16-24 Департаментом з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради звернення ОСОБА_2 направлено для виконання ГУ Держпродспоживслужбі в Харківській області.

Листом від 09.10.2024 № 5.4-057/2/8277-24 ГУ Держпродспоживслужба у Харківській області на підставі статті 26 Закону України «Про рекламу» звернулась до голови Харківської міської ради з проханням надати відомості про суб`єктів підприємницької діяльності, із зазначенням юридичної адреси, номеру договору, номеру дозволу, терміну дії зовнішньої реклами з ознаками порушення частини 1 статті 6 Закону України «Про рекламу», за адресою, зокрема : щити на фасаді з інформаційними полями «автозапчасти…», «запчасти аккамуляторы…», «аккамуляторы…», за адресою м. Харків, пров. Аптекарський, 35.

У відповідь на вказаний лист Департаментом з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради надано відповідь від 08.11.2024 № 2038/0/16-24, відповідно до якої, АДРЕСА_2 виявлено 7 спеціальних конструкцій зовнішньої реклами: 5 щитів на фасаді та 2 щити на огорожі з інформаційними полями : «Автомагазин…», «Торіа..», «Motul…», «Bosch аккамуляторы…», «Автозапчасти…», «Автомагазин», які розміщуються з порушенням вимог законодавства та належать ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Телефонограмою від 14.11.2024 витребувано у ФОП ОСОБА_1 пояснення щодо питань, викладених у зверненні споживача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ГУ Держпродспоживслужба у Харківській області вимагала виключно ті документи, що стосуються спірних рекламних конструкцій, що у свою чергу, свідчить про те, що відповідачем не здійснювались заходи державного нагляду (контролю), на які поширюються положення Закону № 877-V, а здійснювався контроль за дотриманням законодавства про рекламу.

А відтак, посилання позивача на недотримання відповідачем процедурних порушень порядку проведення заходу державного нагляду (контролю), встановленого приписами Закону № 877-V (не видання наказу, не оформлення посвідчення на перевірку, не складання уніфікованого акту та інше), є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду, які є застосовними до правовідносин і у даній справі, виходячи з вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Щодо суті вчиненого позивачем правопорушення, слід зазначити наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактичною підставою для винесення ГУ Держпродспоживслужбою у Харківській області спірних рішень про застосування до позивача штрафних санкцій слугувало розміщення зовнішньої реклами не державною мовою.

Так, статтею 6 Закону № 270/96-ВР визначено, що мовою реклами є державна мова.

Об`єкти права інтелектуальної власності у рекламі використовуються мовою, якою їм наданий правовий захист відповідно до законодавства про охорону прав інтелектуальної власності.

Особливості використання у рекламі мов корінних народів і національних меншин України визначаються законом, що регулює порядок реалізації прав корінних народів, національних меншин України.

Адреси веб-сайтів, онлайн-медіа, а також інші ідентифікатори в мережі Інтернет та адреси для електронних комунікацій можуть наводитися в рекламі літерами латинського алфавіту.

Зображення товару в рекламі наводиться у вигляді, в якому він пропонується споживачам в Україні, з дотримання вимог законів України "Про захист прав споживачів" і "Про забезпечення функціонування української мови як державної".

Мова реклами є складовою змісту реклами.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII інформація для загального ознайомлення (оголошення, зокрема ті, які містять публічну пропозицію укласти договір, покажчики, вказівники, вивіски, повідомлення, написи та інша публічно розміщена текстова, візуальна і звукова інформація, що використовується або може використовуватися для інформування необмеженого кола осіб про товари, роботи, послуги, певних суб`єктів господарювання, посадових, службових осіб підприємств або органів державної влади, органів місцевого самоврядування) подається державною мовою, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР, відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні зокрема у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту.

Частиною 5 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Згідно з частиною 6 статті 27 Закону № 270/96-ВР за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини 7 статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження обставин порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про рекламу до матеріалів справи надано, зокрема, матеріали фотофіксації та протоколи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи фото, колегією суддів встановлено, що позивачем допущено розміщення на фасаді будівлі рекламних вивісок із порушенням вимог частини 1 статті 6 Закону № 270/96-ВР, зокрема, надписи на вивісках виконані російською мовою.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Так, колегія суддів враховує, що ФОП ОСОБА_1 не спростовувалось розміщення рекламних вивісок російською мовою. Будь-яких заперечень з приводу правильності кваліфікації вчиненого позивачем діяння ані позовна заява, ані апеляційна скарга не містить.

ФОП ОСОБА_1 лише заперечувалось правомірність проведення контролюючим органом перевірки, що не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неповідомлення його про дату, час та місце розгляду справи, як такі, що спростовуються наявними в матеріалах справи телефонограмами, за змістом яких, 14.11.2024 на номер телефону ФОП ОСОБА_1 , який офіційно зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головним управлінням о 14 год. 09 хв. було повідомлено, що 5 щитів на фасаді та 2 щити на огорожі з інформаційними полями «Автомагазин…», «Торіа..», «Motul…», «Bosch аккамуляторы…», «Автозапчасти…», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розміщено з ознаками порушення ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу» та висунуто вимогу з`явитись позивача або його представника за адресою: АДРЕСА_3 у триденний термін з дня отримання даної вимоги для ознайомлення із зверненням, а також надання письмових пояснень щодо питань викладених у зверненні споживача. Також, телефонограмою повідомлялось, що розгляд справи про порушення Закону України «Про рекламу» відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 10 грудня 2024 р. о 12 год. 00 хв., у приміщенні Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління.

З огляду на вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення вимог ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при винесенні оскаржуваних рішень Головне управління Держпродспоживслужби у Харківській області діяло з дотриманням законодавства про рекламу, дії здійснені на підставах, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією України та законами України, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст.229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 520/3568/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій