Справа № 140/2588/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2588/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про:

визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 28.06.1983 та з 12.07.1985 по 24.06.1989 у Севастопольському приладобудівному інституті згідно диплому серії НОМЕР_1 , виданого 24.06.1989; та періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005;

зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу: період навчання з 01.09.1982 по 28.06.1983 та з 12.07.1985 по 24.06.1989 у Севастопольському приладобудівному інституті згідно диплому серії НОМЕР_1 , виданого 24.06.1989; період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005 та призначити пенсію по віку, з урахуванням вказаного страхового стажу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 23.01.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, надавши пакет документів для призначення пенсії.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області №29 від 30.01.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До загального страхового стажу позивача не зараховано період навчання в Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 по 16.06.1989 згідно диплому НОМЕР_1 від 24.06.1989, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби та вказано про необхідність надання довідки з навчального закладу, яка б містила відомості про навчання.

Крім того, не зараховано періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності згідно даних Реєстру застрахованих осіб з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2014 по 24.07.2014, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків.

З такими діями відповідача 1 позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист.

Зазначає, що відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи (серед іншого) зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, період навчання у вищому навчальному закладі підлягає зарахуванню до страхового стажу і такий період має бути підтверджено дипломом, посвідченням, свідоцтвом, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Документом, що підтверджує навчання позивача у вищому навчальному закладі є диплом серії НОМЕР_1 від 24.06.1989. Крім того, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 міститься запис №5: навчання в Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 (наказ №247-С від 24.08.1982) по 28.06.1983 (наказ №169-С від 28.06.1983); запис №7: навчання в Севастопольському приладобудівному інституті з 12.07.1985 (наказ №151-С від 12.07.1985) по 24.06.1989 (наказ №87-С від 24.06.1989). Вказаний у трудовій книжці період навчання узгоджується із відомостями, що містяться у виписці із заліково-екзаменаційних відомостей, що є додатком до диплому серії НОМЕР_1 , де зазначено, що період навчання складав з 1982 року по 1989 рік.

Перерва у навчанні була зумовлена призовом на військову службу у Військово- ОСОБА_2 , яку позивач проходив з 18.06.1983 по 29.05.1985, що підтверджується записом №6 в трудовій книжці і записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 .

Таким чином, факт навчання позивача у вищому навчальному закладі підтверджено належними та достовірними доказами, а незарахування відповідачем до загального страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 28.06.1983 та з 12.07.1985 по 24.06.1989 є незаконним.

Крім того, позивач вважає неправомірним неврахування відповідачем 1 до його страхового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005.

Вказує на те, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №357140 ОСОБА_1 з 18.04.2002 здійснював підприємницьку діяльність, а довідка про взяття на облік платника податків №28 від 19.04.2002 доводить ту обставину, що позивач був зареєстрований платником податку та сплачував у 2002 році обов`язкові платежі і збори, які були передбачені законодавством на той час.

Період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2003 по 31.12.2003 підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії А №140309 від 02.01.2003. Період здійснення підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 30.04.2005 підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії В №380428 від 13.01.2005. Вказані періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін.

У відзивах на позов від 02.04.2025 ГУ ПФУ в Житомирській області (а.с.62-64) та від 01.04.2025 ГУ ПФУ у Волинській області (а.с.46-48), кожен зокрема, позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.

В обґрунтування своєї позиції вказали, що статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років. Наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення особою відповідного віку.

23.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, надавши: трудову книжку, диплом про навчання, документи щодо здійснення підприємницької діяльності, паспорт, код платника податків РНОКПП та інші документи.

ГУ ПФУ в Житомирській області, розглянувши заяву позивача та додані до неї документи, прийняло рішення №29 від 30.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю належно підтвердженого страхового стажу.

За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:

- період навчання з 01.09.1982 по 16.06.1989 згідно диплому НОМЕР_4 від 24.06.1989, оскільки навчання перетинається з періодом проходження військової служби. Крім того, у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 є період роботи з 23.10.1982 по 17.06.1983, який враховано до стажу роботи згідно записів №1,2;

- періоди здійснення особою підприємницької діяльності згідно Реєстру застрахованих осіб з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2014 по 24.07.2014, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу дані про сплату страхових внесків відсутні.

Підтверджений належними документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 09 місяців 13 днів.

Стаж для розрахунку права на пенсію, з урахуванням пункту 3.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 27 років 10 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

З наведених підстав просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.01.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої додав: трудову книжку серії НОМЕР_2 від 21.12.1982; довідку про присвоєння ідентифікаційного коду; копію паспорта; диплом про навчання серії НОМЕР_1 від 24.06.1989, виданий Севастопольським приладобудівним інститутом; диплом про навчання серії НОМЕР_5 від 15.07.1982, виданий СПТУ №30 ім. Ю.А. Гагарина; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.10.2016 №755000325; військовий квиток серії НОМЕР_3 від 09.11.1989; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_6 від 18.04.2002; повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 24.07.2014; інші документи (а.с.68-74,78,81-84,86-93).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Житомирській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.01.2025.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області №29 від 30.01.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відсутності необхідного страхового стажу (а.с.79-80).

У рішенні зазначено, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону становить 30 років. Вік заявника 61 рік 05 місяців 17 днів.

Страховий стаж становить 25 років 09 місяців 13 днів.

Стаж для розрахунку права на пенсію з урахуванням пункту 3.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 27 років 10 місяців 07 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1982 по 16.06.1989 згідно диплому НОМЕР_4 від 24.06.1989, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби, а в трудовій книжці є періоди роботи;

- період роботи з 09.09.1985 по 15.05.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.12.1982, оскільки відсутня назва організації при прийняті на роботу;

- періоди здійснення особою підприємницької діяльності згідно Реєстру застрахованих осіб з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2014 по 24.07.2014, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу дані про сплату страхових внесків відсутні.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи, а також щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивач звернувся за захистом своїх прав з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років. Наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення особою відповідного віку.

Поняття страховий стаж запроваджено визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набув чинності з 01.01.2004.

Періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01.01.2004 згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення, а після 01.01.2004 згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Аналогічне визначення поняття "страховий стаж" міститься у статті 1 вказаного Закону, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше.

З вищезазначеного слідує, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Наведене кореспондується з положеннями частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі Порядок №22-1).

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За приписами пунктів 4.1, 4.7, 4.8 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно із пунктами 1 та 2 Порядку №637 (з наступними змінами та доповненнями) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1982 по 28.06.1983 та з 12.07.1985 по 24.06.1989 у Севастопольському приладобудівному інституті суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди навчання з 01.09.1982 по 16.06.1989 у Севастопольському приладобудівному інституті згідно диплому НОМЕР_4 від 24.06.1989. Відмова ГУ ПФУ в Житомирській області у зарахуванні даного періоду навчання мотивована тим, що період навчання перетинається з періодом проходження військової служби, а в трудовій книжці є періоди роботи.

Судом, на підставі записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 21.12.1982 встановлено наступне: запис №5: навчання в Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 (наказ №247-С від 24.08.1982) по 28.06.1983 (наказ №169-С від 28.06.1983); запис №7: навчання в Севастопольському приладобудівному інституті, з 12.07.1985 (наказ №151-С від 12.07.1985) по 24.06.1989 (наказ №87-С від 24.06.1989) (а.с.88-92).

Навчання позивача у Севастопольському приладобудівному інституті підтверджується також дипломом серії НОМЕР_1 , виданим 24.06.1989 та відомостями, що містяться у виписці із заліково-екзаменаційних відомостей, що є додатком до диплому, де зазначено, що період навчання складав з 1982 року по 1989 рік (а.с.18).

Позивач з 18.06.1983 по 29.05.1985 був призваний на військову службу у Військово-Морський Флот, що підтверджується записом №6 в трудовій книжці і записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 (а.с.18,20-21).

Період проходження позивачем військової служби з 18.06.1983 по 29.05.1985 зарахований до його страхового стажу, який враховується для призначення пенсії, що підтверджується розрахунком страхового стажу ОСОБА_1 (а.с.12).

Разом з тим, як вбачається із записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 21.12.1982, позивач з 23.12.1982 (запис №1) зарахований слюсарем-сантехніком гуртожитку торгівельних працівників (наказ №156 від 28.12.1982), а 27.06.1983 (запис №2) звільнений за власним бажаннями (наказ №72 від 27.06.1983) (а.с.20).

Записи про зарахування на навчання та відрахування, прийняття та звільнення з посади скріплені печаткою навчального закладу та засвідчені підписом відповідальної особи.

З наявного у матеріалах справи розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком, наданого пенсійним органом, вбачається, що період роботи позивача слюсарем-сантехніком гуртожитку торгівельних працівників з 23.12.1982 по 17.06.1983 зараховано позивачу до його страхового стажу, що враховується для призначення пенсії (а.с.85).

Таким чином, період роботи позивача слюсарем-сантехніком гуртожитку торгівельних працівників з 23.12.1982 по 17.06.1983, який зараховано позивачу до його страхового стажу, частково збігається з періодом навчання у Севастопольському приладобудівному інституті, який позивач просить зарахувати до його страхового стажу.

Відповідно до пункту д частини 3 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується, серед іншого, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції №58 для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

Згідно з підпунктом в пункту 2.19 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції.

З вищенаведеного слідує, що до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004. Зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Після 01.01.2004 до страхового стажу зараховується час навчання лише за умови добровільної сплати єдиного соціального внеску. Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Таким чином, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність незарахування відповідачем-1 до страхового стажу ОСОБА_3 періоду навчання у Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 по 22.12.1982 та з 12.07.1985 по 24.06.1989. При цьому, суд враховує ту обставину, що період роботи позивача слюсарем-сантехніком гуртожитку торгівельних працівників з 23.12.1982 по 17.06.1983 та період проходження позивачем військової служби з 18.06.1983 по 29.05.1985 зараховані відповідачем до страхового стажу позивача.

Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 30.04.2005 суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 частини 4 статті 24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на вказане до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК);

- з 01 травня 1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01 липня 2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01 липня 2000 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом №1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина 3 статті 20 Законом №1058-IV).

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №357140 ОСОБА_1 з 18.04.2002 зареєстрований як фізична особа-підприємець, а відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця 24.07.2014 внесено запис №5011568 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (а.с.86,93).

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №28-023/8851 від 19.04.2002 позивач був зареєстрований платником податків (а.с.32).

На підтвердження здійснення підприємницької з 28.06.2002 по 31.12.2002 позивачем до матеріалів справи надано квитанцію про

сплату єдиного податку в розмірі 200,00 грн за червень 2002 року №92 від 13.05.2002, квитанцію про сплату єдиного податку в розмірі 200,00 грн за

липень 2002 року №85 від 13.06.2002 (а.с.40-41).

Разом з тим, надані позивачем пенсійному органу та суду документи не містять інформації щодо здійснення ним у період з 01.08.2002 по 31.12.2002 підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку. При цьому, позивачем не надано визначених законодавством торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідки про сплату страхових внесків.

Позивач не надав доказів про те, що будучи фізичною особою-підприємцем у період з 01.08.2002 по 31.12.2002 перебував на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку та сплачував страхові внески, а сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду підприємницької діяльності.

Здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2003 по 31.12.2003 позивачем підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії А №140309 від 02.01.2003 (а.с.33), що є підставою для зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду здійснення ним підприємницької діяльності.

Здійснення підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 30.04.2005 підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії В №380428 від 13.01.2005. (а.с.34).

Разом з тим, як зазначалося вище, з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків за період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 30.04.2005, що є підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності за вказаний період (а.с.13-17).

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Житомирській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів провадження підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.07.2002 та з 01.01.2003 по 31.12.2003.

При цьому, за відсутності визначених законодавством торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідки про сплату страхових внесків є наявними підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.08.2002 по 31.12.2002, а за відсутності доказів на підтвердження сплати страхових внесків наявні підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 30.04.2005.

Аналіз наведених вище норм законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, а також встановлені у справі обставини дають суду підстави для висновку, що рішення відповідача - 1 є протиправним, оскільки воно прийняте необгрунтовано, з формальних підстав, без врахування істотних обставин у справі щодо періодів трудової діяльності позивача на підставі записів у трудовій книжці. Це рішення не може вважатися таким, що прийняте добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З огляду на встановлені обставини та правове регулювання спірних правовідносин рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №29 від 30.01.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

При вирішенні спору в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу та призначити пенсію за віком з врахуванням спірних періодів, суд враховує наступне.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п. 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Суд зауважує, що питання призначення та перерахунок пенсії на підставі того чи іншого закону (з урахуванням наявного в особи загального та пільгового страхового стажу), є повноваженнями пенсійного органу.

Натомість суд надає оцінку діям/рішенням пенсійного органу у разі виникнення спору про правомірність таких дій/рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 ККС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Аналогічна позиції, викладені в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 справа № К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, питання про наявність (чи відсутність) підстав для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійний орган визначатиме після зарахування позивачу до страхового стажу періоду навчання у Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 по 22.12.1982 та з 12.07.1985 по 24.06.1989 та періодів провадження підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.07.2002 та з 01.01.2003 по 31.12.2003.

Суд при вирішенні спору також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1, зі змінами), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області та за результатом її розгляду прийнято рішення №29 від 30.01.2025.

Необхідно зазначити, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у цій справі є саме ГУ ПФУ в Житомирській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 прийняв спірне рішення №29 від 30.01.2025 .

Натомість ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку відповідати за цим позовом. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області буде здійснювати позивачу виплату пенсії після її перерахунку.

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.

Таким чином, суд у цій справі дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №29 від 30.01.2025; зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання у Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 по 22.12.1982 та з 12.07.1985 по 24.06.1989, а також періоди провадження підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.07.2002 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.01.2025 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Житомирській області необхідно стягнути судовий збір, пропорційно до задоволеної частини вимог у сумі 605,60 грн, сплаченого відповідно до квитанції від 09.03.2025 №7585-1924-7399-0000 (а.с.5).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №29 від 30.01.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : період навчання у Севастопольському приладобудівному інституті з 01.09.1982 по 22.12.1982 та з 12.07.1985 по 24.06.1989 і періоди провадження підприємницької діяльності з 28.06.2002 по 31.07.2002, з 01.01.2003 по 31.12.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.01.2025 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Суддя Т.М. Димарчук