Справа № 200/1329/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року справа №200/1329/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року (повне судове рішення складено 19 травня 2025 року) у справі № 200/1329/25 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення №96 від 11.02.2025 та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Управління) про визнання протиправним та скасування рішення №96 від 11.02.2025 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.02.2025 позивач вперше звернувся до Пенсійного фонду України через свій електронний кабінет на веб-порталі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав повний пакет документів, необхідний для призначення пенсії, а також усі документи, що підтверджують наявність у нього пільгового стажу роботи за Списком №1. Позивач зазначив, що він самостійно розрахував свій стаж відповідно до даних його трудової книжки та довідки форми ОК-5 та встановив, що фактично станом на день виповнення йому 50 років у червні 2024 року він має більше 28 років страхового стажу та більш 12 років пільгового стажу за Списком №1-шахтарі відповідно постанови Кабінету Міністрів України №202, тобто фактично він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

Позивач зауважив, що за розподілом його заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, який своїм рішенням №96 від 11.02.2025 відмовив йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач наголосив на тому, що його страховий стаж за підрахунком відповідача становить 35 років 00 місяців 28 днів (з урахуванням додаткових років за списком №1), пільговий стаж становить 09 років 07 місяці 11 днів. У своєму рішенні відповідач зазначив, що «до страхового стажу не враховано період служби з 01.07.2000 по 08.01.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб ДРЗДСС, довідка про нараховані суми грошового забезпечення не надана, та періоди роботи з 01.01.2022 по 31.03.2022, 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.10.2022 по 30.06.2024, оскільки в реєстрі застрахованих осіб ДРЗДСС відсутні дані про сплату внесків».

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування зазначених періодів його роботи до страхового та пільгового стажу незаконними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №96 від 11.02.2025, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1.

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивача від 03.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі із зарахуванням до його страхового стажу та пільгового стажу роботи за Списком №1, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994, періоди роботи: з 01.01.2022 по 03.04.2022 та з 01.11.2022 по 30.06.2024 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» на посаді гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Відповідач зауважив, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості про сплату за застраховану особу позивача у період роботи з 01.01.2022 по 31.03.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.10.2022 по 30.06.2024 відсутні.

Враховуючи, що у позивача на дату звернення до органів Пенсійного фонду відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений ч.2 ст.114 Закону № 1058, тому у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах обґрунтовано відмовлено.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянином України.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, підтверджується наявною копією заяви, позивач засобами вебпорталу звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком від 03.02.2025. За принципом екстериторіальності для розгляду даної заяви було обрано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За результатом розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №96 від 11.02.2025, відповідно до якого було зазначено наступне: - « Відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03/02/2025. Вік заявника 50 років 08 місяців. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Відповідно до пункту 10 порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами необхідно надати виписку по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та уточнюючу довідку, передбачену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 № 637. Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж та заробітна плата обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески. Страховий стаж особи з урахуванням додаткових років по Списку № 1 становить 35 років 00 місяців 28 днів. Пільговий стаж особи становить 09 років 07 місяців 11 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не враховано період служби з 01.07.2000 по 08.01.2002, оскільки відсутні дані про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідка про нараховані суми грошове забезпечення не надана; до пільгового та страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.2022 по 31.03.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.10.2022 по 30.06.2024, оскільки відсутні дані про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час відсутнє. Додатковий коментар: у довідці №6/78 від 25.12.2024 невірно зазначено період підсумку пільгового стажу «08.14.2013 по 23.12.2013». Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 заявник набуває із зниженням пенсійного віку на 9 років при досягненні 51 року.».

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №96 від 11.02.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 03.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивача, зарахувавши періоди його роботи у ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 31.03.2022, 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.10.2022 по 30.06.2024, в якості гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994.

Отже з урахуванням вищенаведеного, спірним питанням є не зарахування відповідачем позивачу до його страхового та пільгового стажу за Списком №1 передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 періоди роботи на ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 31.03.2022, 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.10.2022 по 30.06.2024, в якості гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду та як наслідок відсутність необхідного пільгового стажу для призначення пенсії у відповідності до приписів п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Абзацом 22 статті 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як встановлено судом позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.02.2025 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах передбачених п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до приписів п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За результатами розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідач прийняв оскаржуване рішення №96 від 11.02.2025 яким було відмовлено позивачу враховуючи, що у нього відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №1.

18.11.2005 Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Позивач у своїх позовних вимогах просив зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу період його роботи на ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», в якості гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду:

- з 01.01.2022 по 31.03.2022;

- з 01.07.2022 по 31.07.2022;

- з 01.10.2022 по 30.06.2024.

Відповідно до спірного рішення відповідача, позивачу не було зараховано його періоди трудової діяльності:

- до страхового стажу не враховано період служби з 01.07.2000 по 08.01.2002, оскільки відсутні дані про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідка про нараховані суми грошове забезпечення не надана;

- до пільгового та страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.2022 по 31.03.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.10.2022 по 30.06.2024, оскільки відсутні дані про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Слід зазначити, що з урахуванням позовних вимог не зарахований період трудової діяльності позивача з 01.07.2000 по 08.01.2002 не є спірним в даній справі.

В свою чергу, суд відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже з урахуванням спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, суд з наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право ППВП ПФУ сформованої по позивачу, встановив наступне, що останній період трудової діяльності, який був зарахований позивачу до його страхового та пільгового стажу (ст.14, постанова 202, підземні, сп.1 р.1, п-р.1, п.а-в, це з 20.09.2014 по 31.12.2021; періоди роботи з 01.01.2022 по 31.03.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022 та з 01.10.2022 по 30.06.2024 не були зараховані ані до страхового стажу, ані до пільгового стажу за Списком №1.

Враховуючи вищенаведене, судом була належним чином досліджена копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 дата заповнення 05.05.1995 та стосовно спірних періодів в ній наявні наступні записи про періоди роботи на «Шахта імені Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля», що передували спірним не зарахованим періодам:

- з 24.12.2013 переведений гірником з ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, номер запису 16 в трудовій книжці.

Слід зауважити, що інших даних трудова книжка не містить, як і не містить записів про звільнення позивача, в трудовій книжці в наявності записи, що ДП «Дзержинськвугілля» з 18.08.2016 перейменовано у ДП «Торецьквугілля» та з 09.09.2016 ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» перейменовано у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля».

В матеріалах справи в наявності копія довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Центральна» від 25.12.2024 №6/78, в якій зазначено, що позивач працював на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» та виконував роботи в гірничому виробництві з повним робочим днем під землею з 24.12.2013 по 25.12.2024 - гірник з ремонту гірничих виробок підземний що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1. Відповідно до примітки, в якій зазначено: з 04.04.2022 по 31.10.2022 тимчасово призупинення дії трудового договору на час воєнного стану; з 01.07.2024 по теперішній час тимчасово призупинення дії трудового договору на час військового стану.

З приводу не зарахування відповідачем позивачу до його страхового та пільгового стажу за Списком №1 період роботи на ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Центральна» з 04.04.2022 по 31.10.2022, суд зазначає наступне.

Вищезазначеною довідкою від 25.12.2024 підтверджено підприємством той факт, що з 04.04.2022 по 31.10.2022 було тимчасово призупинено дії трудового договору на час воєнного стану на підставі ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Суд першої інстанції, розглянувши наявну в матеріалах справи копію довідки форми ОК-5 по позивачу, встановив, що в період з 04.04.2022 по 31.10.2022 підприємством, на якому працював позивач не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата взагалі.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового та пільгового стажу період його роботи у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 04.04.2022 по 31.10.2022 в якості гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 задоволенню не підлягає.

Позивачем рішення місцевого суду не оскаржено, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати період його роботи у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.01.2022 по 03.04.2022 року та з 01.11.2022 по 30.06.2024, в якості гірника з ремонту гірничих виробок 4 розряду до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994, суд зазначає наступне.

Зі спірного рішення про відмову у призначенні пенсії судом було встановлено, що дані періоди роботи було не зараховано позивачу відповідачем, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату внесків, тобто внаслідок не сплати ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» страхових внесків по позивачу.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Отже підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач у період з 01.01.2022 по 03.04.2022 та з 01.11.2022 по 30.06.2024 працював на ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Центральна», що підтверджується належними та наявними в матеріалах справи доказами, то даний період був протиправно не зарахований відповідачем позивачу до його страхового та пільгового стажу за Списком №1.

З наявної в матеріалах справи копії довідки форми ОК-5 складеної по позивачу судом встановлено, що вищезазначені періоди роботи обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3014А1.

В свою чергу, код підстав для обліку спецстажу ЗПЗ014А1 це працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року №202.

З врахуванням вищенаведеного місцевий суд дійшов правильного висновку задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині шляхом зобов`язання відповідача зарахувати період роботи з 01.01.2022 по 03.04.2022 та з 01.11.2022 по 30.06.2024 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 з урахуванням висновків суду.

Однак, суд відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

В свою чергу, позовні вимоги стосувались періоду з 01.01.2022 по 31.03.2022, а не по 03.04.2022.

При цьому в квітні 2022 року підприємством, на якому працював позивач, не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата взагалі, тому цей період не підлягає зарахуванню ані до страхового, ані до пільгового стажу.

Відтак, рішення окружного суду підлягає зміні, з виключенням періоду з 01.04.2022 по 03.04.2022.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, місцевий суд дійшов вірного висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу від 11.02.2025 №96, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду викладених у цій справі.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі № 200/1329/25 змінити, внаслідок чого в абзаці третьому резолютивної частини період з 01.01.2022 по 03.04.2022 замінити періодом з 01.01.2022 по 31.03.2022.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі № 200/1329/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення 30 жовтня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. В. Геращенко

Т. Г. Гаврищук