Справа № 500/4851/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4851/25

20 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 через відділ поштового зв`язку «Укрпошта» 16.06.2025 скерував до Відповідача заяву про видачу наказу та виплату компенсації вартості за неотримане речове майно згідно наданої Відповідачем довідки від 05.04.2025 №97/1 у розмірі 34 673,06 грн. Проте, військова частина НОМЕР_1 відповідь на вказану заяву не надала.

Відповідно з метою встановлення позиції Відповідача щодо проведення компенсації, представником позивача 04.07.2025 надісланий адвокатський запит з проханням надати копію рішення прийнятого по заяві ОСОБА_1 від 16.06.2025. 10.07.2025 року через відділ поштового зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_1 надіслала відповідь на адвокатський запит від 09.07.2025 року, згідно з якою зазначив про те, що термін для розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.06.2025 року не минув, та заява перебуває на стадії розгляду.

Станом на 22.07.2025 року відповіді на заяву ОСОБА_1 від сторони Відповідача ак і не отримали, відповідно адвокатом Бриковською Д.О. повторно скеровано адвокатський запит щодо надання письмового рішення Відповідача про виплату компенсації на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.06.2025 року.

10.08.2025 року через відділ поштового зв`язку «Укрпошта» отримано відповідь на адвокатський запит від 29.07.2025 року, зідно з якою відповідь на заяву ОСОБА_1 скеровано йому особисто через відділ поштового зв`язку, а відповідальність за доставку кореспонденції відповідач не несе (проте підтверджуючих документів з Укрпошти щодо скерування відповіді ОСОБА_1 не надав, відповідно дана інформація не підтверджена) і до супровідного листа було долучено копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 15.07.2025 року згідно з якою, повідомлено, що фінансування на виплату позивачу компенсації вартості речового майна, не надходило. У зв`язку вищевикладеним наказ на виплату відсутній.

Позивач вважає, що відповідач своєю відповіддю на заяву від 15.07.2025 року фактично відмовив Позивачу у проведенні компенсації, без обґрунтування та посилання на норми права.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 03.09.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Військовослужбовці забезпечуються речовим майном тією військовою частиною, у якій вони знаходяться на забезпеченні: особи офіцерського складу, військовослужбовці рядового і сержантського складу, які проходять військову службу за контрактом, військовослужбовці, призвані під час мобілізації, на особливий період, резервісти, а також військовозобов`язані, призвані на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори,- безпосередньо речовою службою військової частини; курсанти вищих військових навчальних закладів - через підрозділи, у яких вони навчаються; військовослужбовці строкової військової служби - через підрозділи, у яких вони проходять службу.

Видача речового майна військовослужбовцям, що не перебувають на речовому забезпеченні військової частини, забороняється.

Майно, яке було надано ГУ НГУ, видавалось військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 .

Начальником речової служби частини із дотриманням вимог чинного законодавства була відпрацьована довідка від 05.04.2025 № 97/1, в якій було вказано 30 найменувань речового майна на загальну суму 34 673,06 грн.

Враховуючи, що у відповідності до Закону України «Про Національну гвардію України» головним розпорядником бюджетних коштів є Головне управління Національної гвардії України, після надходження на рахунки військової частини коштів, компенсація за речове майно буде виплачена.

На підставі Закону України «Про Національну гвардію України»: ст. 22 - Фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.

Ст. 23 - Матеріально-технічне забезпечення органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, з`єднань, військових частин і підрозділів, вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я, установ Національної гвардії України здійснюється головним органом військового управління Національної гвардії України та іншими органами виконавчої влади через відповідні військові частини Національної гвардії України в межах коштів, передбачених на зазначені цілі

Згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228 (зі змінами) «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» - Установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених та погоджених у випадках, передбачених цим Порядком, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а закладам фахової передвищої та вищої освіти, науковим установам та закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених та погоджених у випадках, передбачених цим Порядком, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Після надходження коштів на рахунок військової частини, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів № 178 компенсація вартості за неотримане речове майно буде виплачено.

На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05.04.2025 Позивача було виключено зі списків особового складу даної військової частини.

Після звільнення ОСОБА_1 звернувся за юридичною допомогою до адвоката з метою звірення належних йому виплат у зв`язку із його проходженням та звільненням з військової служби.

Адвокатом 26.05.2025 скерований адвокатський запит на адресу військової частини НОМЕР_1 про видачу копія довідки про вартість речового майна, що належить до видачі для виплати грошової компенсації речовою службовою військової частини ОСОБА_1 , оскільки на час звільнення Позивач не був ознайомлений з такою.

Супровідним листом від 04.06.2025 року було надано відповідь на адвокатський запит, до якої долучено оригінал довідки-розрахунку №97/1 від 05.04.2025 року про вартість речового майна.

ОСОБА_1 через відділ поштового зв`язку «Укрпошта» 16.06.2025 скерував до Відповідача заяву про видачу наказу та виплату компенсації вартості за неотримане речове майно згідно наданої Відповідачем довідки від 05.04.2025 №97/1 у розмірі 34 673,06 грн. Проте, військова частина НОМЕР_1 відповідь на вказану заяву не надала.

Відповідно з метою встановлення позиції Відповідача щодо проведення компенсації, представником позивача 04.07.2025 надісланий адвокатський запит з проханням надати копію рішення прийнятого по заяві ОСОБА_1 від 16.06.2025. 10.07.2025 року через відділ поштового зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_1 надіслала відповідь на адвокатський запит від 09.07.2025 року, згідно з якою зазначив про те, що термін для розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.06.2025 року не минув, та заява перебуває на стадії розгляду.

Станом на 22.07.2025 року відповіді на заяву ОСОБА_1 від сторони Відповідача так і не отримали, відповідно адвокатом Бриковською Д.О. повторно скеровано адвокатський запит щодо надання письмового рішення Відповідача про виплату компенсації на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.06.2025 року.

10.08.2025 року через відділ поштового зв`язку «Укрпошта» отримано відповідь на адвокатський запит від 29.07.2025 року згідно, з якою відповідь на заяву ОСОБА_1 скеровано йому особисто через відділ поштового зв`язку, а відповідальність за доставку кореспонденції відповідач не несе (проте підтверджуючих документів з Укрпошти щодо скерування відповіді ОСОБА_1 не надав, відповідно дана інформація не підтверджена) і до супровідного листа було долучено копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 15.07.2025 року, в якій було повідомлено, що до Військової частини від Головного управління Національної гвардії України фінансування на виплату позивачу компенсації вартості речового майна, не надходило. У зв`язку вищевикладеним наказ на виплату відсутній.

Не погодившись із протиправними діями відповідача, що полягають у відмові в проведенні компенсації в сумі 34673,06 за неотримане речове майно, згідно довідки-розрахунку №97/1 від 05.04.2025, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, а також надання гарантій військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі передбачені ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав та свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.1-2 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст.2 Закону №2011-ХІІ).

За правилами ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Разом з тим, судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийнято постанову від 30.11.2020 у справі №480/3105/19, в якій вирішувалось питання наявності чи відсутності підстав для застосування ст.ст.116, 117 КЗпП України у разі невиплати (несвоєчасної виплати) військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Для вирішення вказаного правового питання Верховний Суд у наведеній постанові визначив правову природу такої компенсації та строки її виплати.

Так, судова палата, проаналізувавши наведені законодавчі приписи та висновки Конституційного Суду України і Верховного Суду, дійшла висновку, що зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (що має пряму аналогію з Інструкцією №475), висновується, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме п.3 ч.1 ст.29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Ст.9-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок №178), п.2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до п.4,5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно з п.15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 №797/30665 (далі - Інструкція №475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Урядом Порядку №178.

Із аналізу положень наведених вище нормативних актів слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування у п.3 Порядку №178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дає підстави для висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що у п.4 Порядку №178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 у справі №803/756/17 (адміністративне провадження №К/9901/38716/18) та постанові від 23.08.2019 у справі №2040/7697/18 (адміністративне провадження №К/9901/16211/19).

У цій справі, Позивачем було подано заяву про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, однак, Військовою частиною НОМЕР_1 відповідь на вказану заяву надана не була.

Подання Позивачем вказаної заяви після його звільнення з військової служби жодним чином не порушує норм Порядку №178 та Інструкції №475, оскільки зі змісту цих нормативних актів не встановлено обмежень чи заборон, а звільнення Позивача зі служби не позбавляє його права на отримання такої грошової компенсації за його заявою (рапортом) після звільнення.

При цьому, слід зазначити, що п.4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, чи то рапорту, чи заяви.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримання військовослужбовцем довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, є підставою для нарахування останньому, за його бажанням, грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Право військовослужбовця на отримання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, нерозривно пов`язане з правом на отримання грошової компенсації за речове майно, яке було отримане під час проходження служби.

Разом з тим, у спірному випадку Відповідачем не заперечується, що згідно довідки-розрахунку №97/1 від 05.04.2025 про вартість речового майна, що належить ОСОБА_1 , зазначена сума до виплат складає 34 673,06 грн.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 у справі №200/1873/19-а зазначив, що чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Отже, військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації.

Як вже зазначалось, згідно з п. 15 розділу ІІІ Інструкції №475, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Урядом Порядку №178.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 14.08.2025.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 05.04.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 34673,06 (тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят три гривні та шість копійок) за неотримане речове майно, згідно довідки-розрахунку №97/1 від 05.04.2025 про вартість речового майна, що належить до видачі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.