Справа № 500/4320/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4320/25

30 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання винним у нанесенні збитків державі, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (надалі, позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі, відповідач), в якому просить визнати винним у нанесенні збитків державі, в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 збитки завдані державі, в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3897,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач набув та зберіг майно, а саме грошові кошти в сумі 3897,07 грн. без достатньої правової підстави, оскільки самовільно залишив місце служби під час дії воєнного стану та фактично не виконував військового обов`язку з 26.06.2025 до 30.06.2025, що стало підставою для звернення військовою частиною НОМЕР_1 до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.07.2025 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив, в якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відносно зайво виплаченого грошового забезпечення з 26.06.2025 в сумі 3897,07 грн., вказує, що відповідачу не було відомо, відповідно не було умислу на спричинення збитків державі. Просить врахувати, що кошти в сумі 3897,07 грн. повернуто на рахунок військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанку» від 21 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 14.10.2025 постановлено витребувати у Військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо сплати ОСОБА_1 на рахунок Військової частини НОМЕР_1 зайво виплаченого грошового забезпечення в сумі 3897,07 грн. та наявності підстав для закриття провадження в даній справі; встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для виконання даної ухвали п`ять календарних днів з моменту отримання даної ухвали.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі, до яких долучена платіжна інструкція №@2PL325606 від 21.08.2025 про сплату ОСОБА_1 коштів в сумі 3897,07 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2025 постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.11.2022 №612-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.09.2024 №1342-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - навідником- оператором третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.06.2025 № 954-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 з 26.06.2025 знято з усіх видів забезпечення, оскільки Він у встановлений термін не прибув з відпустки до місця несення служби та відсутній у місці дислокації підрозділу. Даний Наказ прийнятий на підставі рапорту першого заступника коменданта - начальника штабу прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) від 27.06.2025 №Р-24443-25.

До моменту зняття зі всіх видів забезпечення, йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення за повний місяць червень 2025 року в розмірі 102069,13 грн, яке він отримав на картковий рахунок (розрахунковий лист ОСОБА_1 за червень 2025 року).

Таким чином, як вказує позивач, переплата грошового забезпечення відповідачу становить 30 дн. - 26 дн. = 5 днів, тому сума заборгованості перед ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовою частиною НОМЕР_1 ) становить - 3897,07 грн., що слідує також з розрахункового листа, долученого до позовної заяви.

Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає насутпне.

За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 №6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 по справі №800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічний висновок, сформований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 по справі №802/2474/17-а.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Суд звертає увагу, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 по справі №826/4406/16, від 15.08.2019 по справі №1340/4630/18, від 23.12.2019 по справі №712/3842/17, від 27.02.2020 по справі №500/477/15-а, від 18.05.2022 по справі №826/15510/16.

У спірному випадку позивач просить визнати винним у нанесенні збитків державі, в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 - збитки завдані державі, в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3897,07 грн.

Як зазначено у Наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №954-ОС від 28.06.2025, виплату грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення на них пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, не здійснювати ОСОБА_1 з 26 червня 2025 року до дня повернення до виконання військового обов`язку.

Суд вважає, що як вказаний вище Наказ, так і інші документи, що долучені до позовної заяви, не містять обставин, які би свідчили про нанесення державі збитків, і в якому розмірі, а також не підтверджено належними доказами факту вини відповідача.

Отож, позовні вимоги в частині визнання винним відповідача у нанесенні збитків державі, в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 збитків завданих державі, в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3897,07 грн., то у цій частині позовні вимоги також не підлягають до задоволення, так як кошти в сумі 3897,07 грн. повернуто на рахунок військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанку» від 21.08.2025, долученою до матеріалів справи відповідачем, а також платіжною інструкцією №@2PL325606 від 21.08.2025, долученою до матеріалів справи позивачем.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи відсутність порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З огляду на норми ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 30 жовтня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ),

відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.