Справа № 200/6425/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Справа№200/6425/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 29.07.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 29.07.2025 року №15 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відмову в призначенні пенсії позивачу, з 21.07.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи в повному обсязі, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 року № 202 розділ І, період роботи з 01.09.1995 по 25.05.1998, з 26.05.1998 по 27.06.1998, з 28.06.1998 по 10.01.1999, з 11.01.1999 по 26.04.1999, з 27.04.1999 по 24.06.1999, з 25.10.1999 по 11.11.1999, з 16.11.1999 по 26.04.2001, з 17.09.2001 по 29.08.2005, з 21.11.2005 по 01.07.2013 року, з 01.07.2013 по 26.05.2014, з 26.05.2014 по 11.11.2014, з 02.12.2014 по 10.02.2015, з 20.02.2015 по 19.11.2024, з 02.12.2024 по 21.07.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, призначити позивачу пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.07.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.07.2025 року він звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач) від 29.07.2025 року № 15 було відмовлено в призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років. Позивач зауважив, що в оскаржуваному рішенні зазначено: пільговий стаж роботи становить (Постанова №202) 6 місяців 29 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 17 років 6 місяців 13 днів. Стаж роботи відповідачем визначався за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (код спецстажу ЗП3013А1 та ЗП3014А4). З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем стаж роботи позивача не визначався за основним наданим документом, який його підтверджує, а саме за записами трудової книжки. Позивач вважає рішення відповідача від 29.07.2025 року № 15 протиправним та таким, що підлягає до скасування через той факт, що стаж роботи який підлягає до зарахування з повним підземним робочим днем за Постановою № 202 складає більше 25 років та такий стаж позивач підтвердив в повному обсязі належними документами. Позивач закцентував свою увагу на тому, що з оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії вбачається, що кількість врахованого стажу роботи не відповідає зазначеному у трудових книжках.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив наступне, що відповідно до п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідач зауважив, що 21.07.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону №1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.07.2025 №15 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вік ОСОБА_1 станом на дату звернення становить 45 років 5 місяців 20 днів, страховий стаж позивача становить 29 років 27 днів, пільговий стаж становить: на підземних роботах 6 місяців 29 днів, за Списком №1 17 років 6 місяців 13 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що імперативною нормою ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах чоловікам за умови досягнення 50 років при пільговому стажі 10 років (ч.2 ст.114) або ж за наявності пільгового стажу 25 років незалежно від віку (ч.3 ст.114). Зазначені норми кореспондуються з нормами Закону № 1788-XII (ч.1 ст.14 щодо визначення стажу та п. «а» ст. 13 щодо віку). В свою чергу, вимога позивача зарахувати до пільгового стажу роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 за Списком робіт, затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 №202 розділ І періоди роботи: з 26.05.1998 по 27.06.1998, з 28.06.1998 по 10.01.1999, з 11.01.1999 по 26.04.1999, з 27.04.1999 по 24.06.1999, з 25.10.1999 по 11.11.1999, з 16.11.1999 по 26.04.2001, з 17.09.2001 по 29.08.2005, з 21.11.2005 по 01.07.2013, з 01.07.2013 по 26.05.2014, з 26.05.2014 по 11.11.2014, з 02.12.2014 по 10.02.2015, з 20.02.2015 по 19.11.2024, з 02.12.2024 по 21.07.2025 є безпідставною, оскільки довідок, уточнюючих пільговий характер роботи позивачем не надано. Пільговий стаж за вказані періоди обчислено за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідач зауважив, що період роботи позивача з 02.12.2024 по 30.06.2025 року враховано до спеціального стажу за постановою №202. Щодо вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу за Списком робіт, затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 №202 розділ І період роботи з 01.09.1995 по 25.05.1998, відповідач зазначив, що позивачем помилково зазначено вищевказаний період як період роботи, проте, згідно матеріалів пенсійної справи позивач у період з 01.09.1995 по 24.06.1999 навчався у Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» № 103/98-ВР від 10.02.1998, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Відповідач зауважив, що Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова не відноситься до закладів професійно-технічної освіти. Крім того, після закінчення навчання позивачу присвоєно кваліфікацію «гірничого техніка-електромеханіка», а працевлаштувався позивач 25.10.1999 за посадою «електрослюсаря підземного». Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1995 по 24.06.1999. Відповідач також звернув увагу, що в наданій трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо у зв`язку з чим, підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно даного документу немає. Відповідач просив взяти до уваги, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.03.2020 по справі № 155/1180/17 дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів роботи зазначених в трудовій книжці, яка не оформлена в установленому порядку. В трудовій книжці містяться відомості лише про прийняття та звільнення з роботи, які б уточнювали пільговий характер роботи, відсутні. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року відкрито провадження у справі. Встановлений відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; копії пенсійної справи позивача; копії довідок форми РС-право ППВП ПФУ, форми ОК-5.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року продовжено строк Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом 10 днів з дня отримання зазначеної ухвали для виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року по справі №200/6425/25. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області: відзив на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; копії пенсійної справи позивача; копії довідок форми РС-право ППВП ПФУ, форми ОК-5, у разі неможливості надати такі докази зазначити підстави, письмові пояснення із наданням відповідних доказів, що унеможливлюють надання. Попереджено відповідача про відповідальність щодо не надання витребуваних судом доказів у відповідності до приписів п.3 ч.2 ст.149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.10.2025 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в режимі відеоконференції відмовлено.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у представника позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 03.09.2025.

На виконання вимог ухвал Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року та від 13.10.2025 року, відповідачем на адресу суду 23.10.2025 року був наданий відзив та витребувані докази, що підтверджується наявною в матеріалах справи Карткою обліку вхідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року №39655/25.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянином України, про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту серії НОМЕР_3 виданим Красноармійським МРВ УМВС України в Донецькій області від 08.11.2005 року.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 25.10.2024 року №1239- виданою Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 21.07.2025 позивач звернувся засобами веб-порталу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявною копією заяви в матеріалах справи.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, що підтверджується позовною заявою, відзивом на позовну заяву та насамперед рішенням про відмову в призначенні пенсії №15 від 29.07.2025.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем від 29.07.2025 №15, в якому зазначене наступне: - «Відмова про призначення за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 21.07.2025. Вік заявника - 45 років 5 місяців 20 днів. Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій. У довідці зазначаються: періоди роботи, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб). Результати розгляду документів, доданих до заяви: Страховий стаж особи становить 29 років 27 днів. за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Пільговий стаж особи становить: на підземних і відкритих гірничих роботах (Постанова № 202) - 6 місяців 29 днів за списком №1 - 17 років 6 місяців 13 днів. Враховуючи, що довідок, уточнюючих характер роботи заявником не надано, пільговий стаж особи, обчислено за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (код спец, стажу ЗП301ЗАІ та ЗП3014А4). Працює. Відмовити в призначенні пенсії за віком визначений частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 01.02.2030 (відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №15 від 29.07.2025 року вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років та відповідачем зазначено, що позивач матиме право на пенсію з 01.02.2030 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Відповідно до частини п`ятої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким доповнено пункт 16 цих положень абзацом наступного змісту: «Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлена наступна трудова його діяльність:

- ДХК «Краснолиманська»: з 26.05.1998 по 27.06.1998 року прийнятий учнем машиніста підземних установок на період практики, номера записів 1, 2 в трудовій книжці;

- з 11.01.1999 по 26.04.1999 року прийнятий учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем у шахті на період практики, номера записів 3, 4 в трудовій книжці;

- з 01.09.1995 по 24.06.1999 року навчання у Донецькому гірничому технікумі, номер запису 5 в трудовій книжці;

- ДХК «Краснолиманська»: з 25.10.1999 по 11.11.1999 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті та звільнений у зв`язку з призовом на військову службу, номера записів 6, 7 в трудовій книжці;

- з 16.11.1999 по 26.04.2001 служба в армії, номер запису 8 в трудовій книжці;

- ДХК «Краснолиманська»: з 17.09.2001 по 27.07.2003 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, номер запису 9 у трудовій книжці;

- з 28.07.2003 по 08.09.2003 року переведений учнем гірника підземного з повним підземним робочим днем у шахті, номер запису 10 у трудовій книжці;

- з 09.09.2003 по 13.12.2004 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 11 в трудовій книжці;

- з 14.12.2004 по 29.08.2005 року - переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, номера запису 12, 13 в трудовій книжці;

- ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-західна №1»: з 21.11.2005 по 07.12.2005 року заняття в учбовому пункті, номер запису 14 в трудовій книжці;

- з 08.12.2005 по 19.12.2010 року прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, номер запису 15 в трудовій книжці;

- запис №18 в трудовій книжці зазначено вважати не дійсним;

- номера записів 16, 17 та 19 у трудовій книжці перейменування підприємства на якому працював позивач;

- з 20.12.2010 по 30.04.2011 року переведений на посаду помічника начальника ділянки підземного з повним робочим днем у шахті, номер запису 20 в трудовій книжці;

- з 01.05.2011 по 17.06.2012 року переведений на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті, номер запису 21 в трудовій книжці;

- з 18.06.2012 по 30.06.2013 року переведений на посаду помічника начальника ділянки підземного з повним робочим днем у шахті, номер запису 22 в трудовій книжці;

- з 01.07.2013 по 25.05.2014 року переведений на посаду начальника зміни зайнятих на підземних ділянках 50 та більше відсотків робочого часу в рік, номер запису 23 в трудовій книжці;

- з 26.05.2014 по 31.10.2014 року переведений на посаду помічника начальника ділянки підземного з повним робочим днем у шахті, номер запису 24 в трудовій книжці;

- з 01.11.2014 по 10.11.2014 року переведений на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті, номер запису 25, 26 в трудовій книжці;

- ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»: з 27.02.2014 по 10.02.2015 року прийнятий учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті тимчасово на період практики, номер запису 27, 28 в трудовій книжці;

- з 20.02.2015 по 26.05.2015 року прийнятий гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 29 в трудовій книжці;

- з 27.05.2015 по 03.12.2018 року переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, номер запису 30 в трудовій книжці;

- з 04.12.2018 по 07.01.2019 року переведений учнем гірника підземного з повним підземним робочим днем у шахті, номер запису 31 в трудовій книжці;

- з 08.01.2019 по 19.11.2024 року переведений майстром гірничим підземним з повним робочим днем у шахті, номера записів 32 та 33 в трудовій книжці;

- ТДВ «Шахта «Білозерська» з 02.12.2024 прийнятий на посаду майстра гірничого дільниці підземної з повним робочим днем у шахті, номер запису 34 в трудовій книжці.

Інших записів, як і записів про звільнення - трудова книжка позивача не містить.

Судом з наданої в якості доказів відповідачем копії аналізу права, з якої було встановлено, що за Списком №1 позивач має - 19 років 06 місяців 23 дні, до якого входять Список №1 17 років 06 місяців 13 днів + роботи підземні професії за постановою №202 (25) 0 років 06 місяців 29 днів + військова служба 1 рік 05 місяців 11 днів; в свою чергу навчання у вищих/середніх НЗ у кількості 3 роки 09 місяців 24 дні зараховані до страхового стажу. Загалом трудовий стаж позивача становить 29 років 0 місяців 27 днів. Страховий стаж становить 27 років 3 місяці 0 днів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право сформованої по позивачу, станом на час його звернення до органів ПФУ з відповідною заявою, з якої судом було встановлено, що позивачу були зараховані наступні періоди його трудової діяльності до пільгового стажу:

- з 01.07.1999 по 11.11.1999 року список №1 (4 м. 11д.);

- з 16.11.1999 по 26.04.2001 року список №1 (1р.5м.11д.) військова служба;

- з 01.09.2001 по 14.12.2001 року список №1 (3 м.14д.);

- з 01.01.2002 по 31.12.2003 року список №1 (2 р.);

- з 01.01.2004 по 29.08.2005 року список №1 (1р. 8м.);

- з 01.11.2005 по 10.12.2005 року список №1 (2м.);

- з 01.01.2006 по 28.02.2007 року список №1 (1р. 2м.);

- з 01.01.2008 по 31.12.2009 року список №1 (2р.);

- з 02.12.2014 по 10.02.2015 року список №1 (3м.);

- з 20.02.2015 по 19.11.2024 року список №1 (7 р. 10м.);

- з 02.12.2024 по 30.06.2025 року - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (7 м.).

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зарахувати позивачу до його пільгового стажу за Списком робіт затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 періоди роботи: з 01.09.1995 по 25.05.1998, з 26.05.1998 по 27.06.1998, з 28.06.1998 по 10.01.1999, з 11.01.1999 по 26.04.1999, з 27.04.1999 по 24.06.1999, з 25.10.1999 по 11.11.1999, з 16.11.1999 по 26.04.2001, з 17.09.2001 по 29.08.2005, з 21.11.2005 по 01.07.2013 року, з 01.07.2013 по 26.05.2014, з 26.05.2014 по 11.11.2014, з 02.12.2014 по 10.02.2015, з 20.02.2015 по 19.11.2024, з 02.12.2024 по 21.07.2025, суд зазначає наступне.

Судом проаналізовано та встановлено, що періоди роботи позивача (з 01.07.1999 по 11.11.1999 року; з 16.11.1999 по 26.04.2001 року (військова служба); з 01.09.2001 по 14.12.2001 року; з 01.01.2001 по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 по 29.08.2005 року; з 01.11.2005 по 10.12.2005 року; з 01.01.2006 по 28.02.2007 року; з 01.01.2008 по 31.12.2009 року; з 02.12.2014 по 10.02.2015 року; з 20.02.2015 по 19.11.2024 року) були зараховані відповідачем до його пільгового стажу за списком №1, але не були зараховані до його пільгового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202.

Щодо періоду роботи з 02.12.2024 по 21.07.2025 року суд зазначає, що відповідачем було зараховано до пільгового стажу позивача передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 період роботи з 02.12.2024 по 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою форми РС-право ППВП ПФУ від 30.07.2025 в якій зазначено Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в.

З урахуванням наведеного позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо період не зарахованого, ані до страхового стажу, ані до пільгового стажу за Списком №1 та відповідно постанови КМУ №202 з 01.07.2025 по 21.07.2025 року (дата звернення позивача з відповідною заявою про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідач з цього приводу у спірному рішенні зазначає наступне: - «Враховуючи, що довідок, уточнюючих характер роботи заявником не надано, пільговий стаж особи, обчислено за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (код спец, стажу ЗП3013А1 та ЗП3014А4)» та у своєму відзиві зазначив: - «Звертаємо увагу суду, що вимога позивача зарахувати до пільгового стажу роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 за Списком робіт, затвердженим Постановою КМУ від 31.03.1994 №202 розділ І періоди роботи: з 26.05.1998 по 27.06.1998, з 28.06.1998 по 10.01.1999, з 11.01.1999 по 26.04.1999, з 27.04.1999 по 24.06.1999, з 25.10.1999 по 11.11.1999, з 16.11.1999 по 26.04.2001, з 17.09.2001 по 29.08.2005, з 21.11.2005 по 01.07.2013, з 01.07.2013 по 26.05.2014, з 26.05.2014 по 11.11.2014, з 02.12.2014 по 10.02.2015, з 20.02.2015 по 19.11.2024, з 02.12.2024 по 21.07.2025 є безпідставною, оскільки довідок, уточнюючих пільговий характер роботи позивачем не надано. Пільговий стаж за вказані періоди обчислено за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Крім того, звертаємо увагу суду, що період роботи ОСОБА_1 з 02.12.2024 по 30.06.2025 враховано до спеціального стажу за постановою №202.».

В свою чергу суд зауважує, що трудова книжка позивача містить запис №34 від 02.12.2024 року, відповідно до якого позивача прийнято на посаду майстер гірничий дільниці підземної з повним робочим днем у шахті на ТДВ «Шахта «Білозерська», записів про звільнення позивача з 01.07.2025 трудова книжка не містить, доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що позивач надаючи заяву від 21.07.2025 року про призначення йому пенсії продовжував працювати на посаді майстра гірничого дільниці підземної з повним робочим днем у шахті на ТДВ «Шахта «Білозерська» та відповідно до довідки ППВП ПФУ форми РС-право, оскільки період роботи позивача з 02.12.2024 року по 30.06.2025 року відповідачем був зарахований до його пільгового стажу ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в. тобто передбаченого постановою КМУ №202, таким чином й період роботи позивача з 01.07.2025 по 21.07.2025 року має бути зарахований до пільгового стажу передбаченого цією постановою.

Слід зазначити, що додатковим доказом виконання позивачем робіт передбачених постановою КМУ №202 та віднесених до робіт за Списком №1, підземних є довідка форми ОК-5 складена по позивачу, яка у спірний період з 01.07.2025 по 21.07.2025 року відображає, що страхувальником ТДВ «Шахта «Білозерська» сплачувались по позивачу страхові внески де в графі «для пенсії» зазначено 35 029,81 грн.; 31 день; позначка про сплату страхових внесків «так», окрім цього період роботи з 02.12.2024 по 31.07.2025 року обліковується за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3014А4.

В свою чергу до коду спецстажу ЗП3014А4 належать інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах , - за списком робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України, при наявності стажу на підземних роботах.

Для суду є не зрозумілим те, що відповідач зазначаючи у спірному рішенні про те, що він обчислив пільговий стаж позивача за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зокрема за кодом спецстажу ЗП3014А4 не зарахував позивачу період його роботи з 01.07.2025 по 21.07.2025 року ані до страхового стажу, ані до пільгового стажу передбаченого постановою КМУ №202.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу за Списком робіт затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 період роботи з 01.07.2025 по 21.07.2025 року (включно) підлягає задоволенню.

Щодо періодів роботи позивача зарахованих відповідачем до його пільгового стажу за Списком №1, але не зарахованих до пільгового стажу за Списком робіт затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, суд зазначає наступне.

Слід зазначити, що п. «в» ч.3 ст.56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до приписів розділу І постанови Кабінету Міністрів України № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, яким передбачено, що підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Судом вже було встановлено з трудової книжки позивача, що він у спірні періоди працював на різних посадах з повним робочим днем під землею, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача та матеріали справи не містять протилежних доказів від відповідача.

Щодо посилань відповідача на відсутність довідок уточнюючих характер роботи, а також те, що пільговий стаж позивача обчислено за даними по спеціальному стажу, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (код спец, стажу ЗП3013А1 та ЗП3014А4), суд зазначає наступне.

Позивач подаючи заяву про призначення йому пенсії, надав заяву, в якій зазначив «Прошу при призначенні пенсії враховувати пільговий стаж згідно відомостям реєстру застрахованих осіб. Отримати довідки підтверджуючі пільговий стаж з місця роботи не є можливим самостійно, бо шахти на якій працював знаходяться на території активних бойових дій або окуповано».

В даному випадку приписами ч.3 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно підприємства на яких працював позивач у спірні періоди розташовані на території активних бойових дій, що є загальновідомим та не потребують доказуванню.

Додатковим слід зазначити, що у періоди роботи з 01.07.1999 по 11.11.1999 року; з 16.11.1999 по 26.04.2001 року (військова служба); з 01.09.2001 по 14.12.2001 року; з 01.01.2001 по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 по 29.08.2005 року; з 01.11.2005 по 10.12.2005 року; з 01.01.2006 по 28.02.2007 року; з 01.01.2008 по 31.12.2009 року; з 02.12.2014 по 10.02.2015 року; з 20.02.2015 по 19.11.2024 року позивачем виконувались роботи, по яким страхувальниками сплачувались страхові внески за кодом обліку спецстажу ЗП3013А1, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки форми ОК-5 складеної по позивачу.

В свою чергу код обліку спецстажу ЗП3013А1, це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З урахуванням наведеного, суд критично ставиться до зазначеного відповідачем посилання на відсутність довідок уточнюючих характер робіт, оскільки виконання позивачем робіт з повним робочим днем в шахті на підземних професіях з повним робочим днем під землею, що передбачена як Списком № 1 та Постановою КМУ № 202 у вищезазначені періоди роботи, що підтверджено належним чином оформленими записами в трудовій книжці, яка є основним документом про стаж.

Як наслідок, позивач не потребує підтвердження пільгового характеру роботи в ці періоди додатковими доказами, в тому числі довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до п. 10 Порядку № 383 та п. 20 Порядку № 637 та в даному випадку ці довідки при наявності відповідних записів у трудовій книжці можуть розглядатись як додаткові докази.

В даному випадку ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Позивач не маючи можливості отримати відповідні довідки за загальновідомими обставинами зазначив про це у своїй заяві.

Слід також зауважити, що приписами частини п`ятої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при визначенні права на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Даний висновок зазначений в постанові Верховного Суду по справі №200/1009/24 від 18.11.2024 року.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 періодів роботи які вже були зараховані позивачу до його пільгового стажу за Списком №1: з 01.07.1999 по 11.11.1999 року; з 16.11.1999 по 26.04.2001 року (військова служба); з 01.09.2001 по 14.12.2001 року; з 01.01.2001 по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 по 29.08.2005 року; з 01.11.2005 по 10.12.2005 року; з 01.01.2006 по 28.02.2007 року; з 01.01.2008 по 31.12.2009 року; з 02.12.2014 по 10.02.2015 року; з 20.02.2015 по 19.11.2024 року, підлягають задоволенню.

Щодо періоду навчання позивача з 01.09.1995 по 24.06.1999 року суд зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України «Про професійну-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судом встановлено, що позивач з 01.09.1995 по 24.06.1999 року навчався у Донецькому гірничому технікумі ім. Є. Т. Абакумова, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача №5 та наявна копія Диплому серії НОМЕР_4 від 24.06.1999 року, відповідно до якого позивач навчався за спеціальністю експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв та йому було присвоєно кваліфікацію гірничого техніка електромеханіка.

У відповідності до наявної копії додатку до диплома молодшого спеціаліста №006965, в якому зазначені дати вступу та відповідно закінчення повного курсу.

Позивач у своїй позовній заяві зазначив: - «Таким чином, період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.».

Відповідач щодо зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу зазначив у своєму відзиві наступне: - «Позивачем помилково зазначено вищевказаний період як період роботи, проте, згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 у період з 01.09.1995 по 24.06.1999 навчався у Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» № 103/98-ВР від 10.02.1998, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Звертаємо увагу суду, що Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова не відноситься до закладів професійно-технічної освіти. Крім того, звертаємо увагу суду, що після закінчення навчання ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «гірничого техніка-електромеханіка», а працевлаштувався позивач 25.10.1999 за посадою «електрослюсаря підземного». Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1995 по 24.06.1999.».

Суд зазначає, що за приписами статті 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23.05.1991 року (далі - Закон № 1060), професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів. Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.

Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.

Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

Статтею 34 Закону Української РСР від 23 травня 1991 року № 1060-XII "Про освіту", який введений в дію 26 червня 1991 року (в редакції, яка була чинною до 06 вересня 2014 року), до вищих навчальних закладів були віднесені технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до правових висновків зазначених в постанові Верховного Суду по справі №367/945/17 від 04.03.2020 року: - «Так, судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 1 вересня 1980 року по 12 червня 1984 року навчався за спеціальністю та проходив практику (з 12 вересня 1983 року по 23 листопада 1983 року) у гірничому технікумі ім. О.Ф. Засядько, а 7 серпня 1984 року позивач був прийнятий на роботу гірським майстром підземником.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги про відсутність підстав для зарахування періоду навчання позивача та періоду проходження виробничої практики до пільгового стажу.».

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що відповідно до трудової книжки (номера записів 1,2, 3, 4 та 5) позивача він навчався у Донецькому гірничому технікумі з 01.09.1995 по 24.06.1999 року, що також підтверджується копією диплому, з 26.05.1998 по 27.06.1998 року він був прийнятий учнем машиніста підземних установок на період практики підземним, з 11.01.1999 по 26.04.1999 року прийнятий на роботу учнем електрослюсаря підземним з повним підземним робочим днем у шахті на період практики, в свою чергу 25.10.1999 року був прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті (номер запису 6 в трудовій книжці) та був звільнений 11.11.1999 року у зв`язку з призовом на військову службу (номер запису 7 в трудовій книжці).

В свою чергу, період роботи з 01.07.1999 по 11.11.1999 року відповідачем був зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.

З урахуванням наведеного та встановленого під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що період навчання позивача з 01.09.1995 по 24.06.1999 року підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати його як до пільгового стажу за Списком №1 так і до пільгового стажу передбаченого постановою КМУ №202.

Щодо періодів роботи позивача з 15.12.2001 по 31.12.2001 року; з 11.12.2005 по 31.12.2005 року суд зазначає наступне.

Відповідно до копії довідки форми РС-право, вищезазначені періоди роботи позивача взагалі не були йому зараховані до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1.

В свою чергу, у відповідності до копії трудової книжки позивача він був прийнятий з 17.09.2001 року електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті та працював на цій посаді до 27.07.2003 року. З 08.12.2005 року був прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті та працював на цій посаді до 19.12.2010 року.

У відповідності до копії довідки ОК-5 за грудень 2001 року та відповідно за грудень 2005 року, страхувальником по позивачу сплачувались страхові внески за 31 день.

З урахуванням наведеного, періоди роботи позивача з 15.12.2001 по 31.12.2001 року та з 11.12.2005 по 31.12.2005 року підлягають зарахуванню до його страхового стажу, пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу передбаченого постановою КМУ №202.

Щодо періодів роботи з 01.03.2007 по 31.12.2007 року; з 01.01.2010 по 10.11.2014 року, судом було встановлено, що відповідач зарахував позивачу їх тільки до страхового стажу.

В свою чергу суд зазначає, що у відповідності до трудової книжки позивача він з 08.12.2005 року був прийнятим гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті та в подальшому 20.12.2010 року був переведений на посаду помічника начальника ділянки підземного з повним робочим днем у шахті, з 01.05.2011 був переведений на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті, з 18.06.2012 року переведений на посаду помічника начальника ділянки підземного з повним робочим днем у шахті, з 01.07.2013 року переведений на посаду начальника зміни зайнятих на підземних роботах 50 та більше відсотків робочого часу, з 26.05.2014 року переведений на посаду помічника начальника ділянки підземного з повним робочим днем у шахті, з 01.11.2014 року переведений на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті та з 10.11.2014 року позивач був звільнений з посади.

Отже вищенаведеним підтверджується, що у спірні періоди з 01.03.2007 по 31.12.2007 року та з 01.01.2010 по 10.11.2014 року, позивачем виконувались підземні роботи на різних посадах, які передбачені як за Списком №1 так і відповідно до постанови КМУ №202.

Додатковим слід зазначити, що відповідно до довідки ОК-5 страхувальником сплачувались по позивачу страхові внески до пенсійного фонду за кодом обліку спецстажу ЗП3013А1.

З урахуванням наведеного, періоди роботи позивача з 01.03.2007 по 31.12.2007 року та з 01.10.2010 по 10.11.2014 року мають бути зараховані як до пільгового стажу позивача за Списком №1 так і до пільгового стажу передбаченого постановою КМУ №202.

Судом було вже визначено по цій справі висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №15 від 29.07.2025 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу від 29.07.2025 №15, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити йому пенсію з 21.07.2025 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що відповідачем ще не зараховано спірних періодів роботи позивача відповідно до висновків суду по даній справі, таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку ця позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №15 від 29.07.2025 року про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.07.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його:

- пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 01.07.1999 по 11.11.1999 року; з 16.11.1999 по 26.04.2001 року (військова служба); з 01.09.2001 по 14.12.2001 року; з 01.01.2001 по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 по 29.08.2005 року; з 01.11.2005 по 10.12.2005 року; з 01.01.2006 по 28.02.2007 року; з 01.01.2008 по 31.12.2009 року; з 02.12.2014 по 10.02.2015 року; з 20.02.2015 по 19.11.2024 року та з 01.07.2025 по 21.07.2025 року (включно);

- до пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: період навчання з 01.09.1995 по 24.06.1999 року; періоди роботи: з 01.03.2007 по 31.12.2007 року та з 01.10.2010 по 10.11.2014 року;

- до страхового стажу, до пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 15.12.2001 по 31.12.2001 року та з 11.12.2005 по 31.12.2005 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 21.08.2025, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, ) про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 29.07.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () №15 від 29.07.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 21.07.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його:

- пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 01.07.1999 по 11.11.1999 року; з 16.11.1999 по 26.04.2001 року (військова служба); з 01.09.2001 по 14.12.2001 року; з 01.01.2001 по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 по 29.08.2005 року; з 01.11.2005 по 10.12.2005 року; з 01.01.2006 по 28.02.2007 року; з 01.01.2008 по 31.12.2009 року; з 02.12.2014 по 10.02.2015 року; з 20.02.2015 по 19.11.2024 року та з 01.07.2025 по 21.07.2025 року (включно);

- пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: період навчання з 01.09.1995 по 24.06.1999 року; періоди роботи: з 01.03.2007 по 31.12.2007 року та з 01.10.2010 по 10.11.2014 року;

- страхового стажу, до пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: з 15.12.2001 по 31.12.2001 року та з 11.12.2005 по 31.12.2005 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 жовтня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець