Справа № 140/3627/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

29 жовтня 2025 рокуЛуцькСправа № 140/3627/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги») про визнання протиправною відмови КНП «Турійський центр первинної медико-санітартної допомоги» у видачі листка тимчасової непрацездатності за період з 09.11.2023 по 03.04.2024, що була оформлена Протоколом лікарсько-консультативної комісії КНП «Турійський центр первинної медико-санітартної допомоги» №323 від 14.11.2024; зобов`язати КНП «Турійський центр первинної медико-санітартної допомоги» сформувати і видати медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, здійснивши обмін документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадянина України під час тимчасового перебування за межами України на листок непрацездатності з 09.11.2023 по 03.04.2024.

В обґрунтуванні позову ОСОБА_1 зазначив, що зі змісту Протоколу №323 від 14.11.2023 слідує, що лікарсько-консультативна комісія розглянувши документи встановила, що з 03.05.2023 сімейним лікарем ОСОБА_1 було видано три листка тимчасової непрацездатності з приводу одного і того самого захворювання загальною тривалістю 5 місяців, тому видача наступного листка тимчасової непрацездатності буде порушенням пункт 2.2. розділу 2, пункту 4.1. розділу 4 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001.

Повідомляє, що жодного разу не відмовлявся від проходження огляду МСЕК, більше того, сам просив видати направлення, після того як відповідачем було видано три листка тимчасової непрацездатності з приводу одного і того самого захворювання загальною тривалістю 5 місяців.

Листом вих.№К1/03-8.23 від 06.11.2023 відповідач повідомив про відмову у видачі направлення для проходження МСЕК з причин відсутності у цьому необхідності з огляду на автоматичне продовження строку дії інвалідності в умовах воєнного стану. А коли я у квітні 2024 звернувся до сімейного лікаря з проханням видати листок тимчасової непрацездатності за період з 09.11.2023 по 03.04.2024 у відповідь отримав Довідку Волинського обласного МСЕК №12ААГ №873216 від 15.04.2024 про повторне визнання інвалідом 2 групи загального захворювання та Лист КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» вих.№К-1/03-8.24 від 26.04.2024 про відмову у видачі листка тимчасової непрацездатності.

Наголошує, що при направленні сімейним лікарем документів на МСЕК, питання продовження строку тимчасової непрацездатності - не порушувалося.

Підстава відмови у видачі листка тимчасової непрацездатності згідно листа відповідача вих.№К-1/03-8.24 від 26.04.2024 та згідно Протоколу ЛКК №323 від 14.11.2024 є ідентичними та при повторному розгляді заяви на виконання рішення суду від 17.07.2024 у справі 140/4978/24 КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» - жодним чином не врахував висновки суду та повторно відмовив у видачі листка тимчасової непрацездатності з незаконних підстав.

У зв`язку із наведеним просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-3).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 23).

У відзиві на позов від 29.04.2025 представник відповідача просила у задоволені позову відмовити, оскільки у своєму листі від 03.04.2024 ОСОБА_1 вимагає видати йому листок тимчасової непрацездатності за період з 09.11.2023 по 03.04.2024 тривалістю 147 днів (враховуючи, що 08.11.2023 дата звільнення від роботи, згідно останніх трьох листів тимчасової непрацездатності виданих у 2023 році тривалістю 150 календарних днів (п`ять місяців)).

Відповідно сумарна тривалість виданих лікарняних листів у 2023 та 2024 році становитиме 297 днів, що буде порушенням пункту 2.2 розділу 2, пункту 4.1 розділу 4 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 №455 (зі змінами). Адже листок про тимчасову непрацездатність може бути виданий терміном чотири місяці безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п`яти місяців у зв`язку з одним і тим самим захворюванням або його ускладненнями за останні дванадцять місяців, після чого пацієнт має бути направлений на МСЕК.

Станом на 03.04.2024 ще не минуло 12 місяців з моменту видачі першого ЛТН (03.05.2023 року) з приводу одного і того самого захворювання загальною тривалістю 5 місяців. Тому у видачі ЛТН ОСОБА_1 було відмовлено. Про що його було повідомлено листом від 26.04.2024 № К-1/03-08.

В результаті повторного розгляду вище зазначених документів та виписок, лікарсько - консультативною комісією винесено рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі листка тимчасової непрацездатності за період з 09.11.2023 р. по 03.04.2024., оскільки це буде порушенням норм чинного законодавства наказів МОЗ України від 13.11.2001 №455, № 189 (зі змінами) від 09.04.2008. Відповідне рішення і було оформлене протоколом ЛКК №323 від 14.11.2024.

Враховуючи наведене просить у задоволені позову відмовити (арк. спр. 26-28).

У відповіді на відзив від 07.05.2025 позивач підтримав позовні вимоги та просив адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у позові (арк. спр. 53-54).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 зупинено провадження у справі №140/3627/25 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №140/36596/23 (арк. спр. 82).

Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 про зупинення провадження у справі №140/3627/25 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (арк. спр. 102-106).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії продовжено (арк. спр. 111).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз наведених вище норм процесуального права надає суду підстави для висновку, що такими нормами охоплюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні врахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і мету пред`явлення позову.

Тобто, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Судом встановлено, що обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 покликається на те, що він проходив лікування за кордоном та звернувся з листом до відповідача щодо отримання листка тимчасової непрацездатності за спірні періоди для пред`явлення за місцем роботи.

Однак, КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» протоколом засідання лікарсько-консультативної комісії від 14.11.2024 №323 відмовив йому у видачі листка непрацездатності за періоди проходження лікування за кордоном.

Проаналізувавши предмет розглядуваного спору, суд дійшов висновку, що відповідач КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» виступає у спірних правовідносинах, як суб`єкт надання медичних послуг та не діє в цьому випадку, як суб`єкт владних повноважень у сфері публічно-правових відносин. Оскільки, по суті оскаржується дії сімейного лікаря щодо відмови в формуванні листка непрацездатності.

Тобто, у спірних правовідносинах мають місце правовідносини пацієнт - лікар, що не пов`язані з правами позивача у сфері публічно-правових відносин.

Натомість, такі правовідносини носять приватно-правовий характер.

Отже, цей спір не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, тобто, відповідач - КНП «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд уважає, що з огляду на предмет позову та беручи до уваги суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, заявлені вимоги у цій справі не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а стосуються захисту приватних інтересів та підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2024 у справі №140/36596/23.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У відповідності до вимог частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх повертається судом не вирішується.

Керуючись статтями 19-20, пункту 1, частини першої 238, частини першої 239, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загального суду за правилами цивільного судочинства та згідно із частиною другою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович