Справа № 200/6519/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Справа№200/6519/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 року ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просить суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії Ук раїни щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 чу, як сину та єдиному спадкоємцю загиблого учасника бойових дій ОСОБА_3 , грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 40 календарних днів за 2022 рік, грошової ком пенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості 112 календарних днів за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, на виплату яких загиблий ОСОБА_4 набув право на дату смерті;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , як сину та єдиному спадкоєм цю загиблого учасника бойових дій ОСОБА_4 , грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 40 календарних днів за 2022 рік, грошову компенсацію за невикористані дні до даткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості 112 календарних днів за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, на виплату яких загиб лий ОСОБА_4 набув право на дату смерті.

Позивач в цій справі звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дружиною загиблого підполковника ОСОБА_4 , та матір`ю і законним представником його малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою вирішення питання у досудовому порядку, позивач, як мати та законний представник малолітнього ОСОБА_2 (сина та єдиного спадкоємця загиблого) 02.08.2025р звернулася (від імені спадкоємця) до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України із заявою щодо виплатити грошової компенсації за невикористані загиблим ОСОБА_4 дні додаткової відпустки за 2015- 2022 роки (як учасника бойових дій), та щорічної основної відпустки за 2022 рік. Листом-відповіддю фінансового відділення військової частини НОМЕР_2 Націона льної гвардії України від 04.08.2025 №0811 позивачці було повідомлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 виплата компенсації підполковнику ОСОБА_5 не оголошувалася, тому законних підстав для нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної ві дпустки, а також дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій - не має. Вважає, що дії відповідача є протиправними і такими, що порушують права її дитини (як єдиного спадкоємця загиблого), та не відповідають вимогам законодавства, з приводу чого була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем було подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що Донецьким окружним адміністративним судом у складі головуючого судді Христофорова А.Б. раніше розглядалась аналогічна справа №200/8021/24 за позовом ОСОБА_6 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в подальшому було залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року, а ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.01.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі №200/8021/24 за позовом ОСОБА_6 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. Відтак, за судовою практикою Донецького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Христофорова А.Б., яка підтримана адміністративними судами вищих інстанцій, право на отримання грошової компенсації за невикористані загиблим військовослужбовцем дні щорічної відпустки має вдова загиблого військовослужбовця, а не інші члені сім`ї. Водночас, у справі, яка розглядається, позивачем є неповнолітня дитина загиблого військовослужбовця, інтереси якого представляє вдова загиблого. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки інше суперечитиме рішенню Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_4 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 30.07.2024 року № 3216-. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 . Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 28 серпня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 17 серпня 2019 року ОСОБА_7 , (після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 »), перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 06.10.2022 року № 242мтд припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення начальника відділення розвідки штабу підполковника ОСОБА_4 (Т-003 094), у зв`язку із загибеллю та направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання в м. Маріуполь Донецької області у період дії воєнного стану. Народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . На військову службу призваний командиром військової частини НОМЕР_8 12.10.2005.

Члени сім`ї: Мати: ОСОБА_9 , померла у 2018 році. Батько: ОСОБА_10 , 1958 р.н. Дружина: ОСОБА_1 , 1985 р.н. Син: ОСОБА_11 , 2000 р.н. Син: ОСОБА_12 , 2007 р.н. Син: ОСОБА_2 , 2018 р.н.

Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав 40 діб.

Матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримував. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань отримував. Щорічна додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 201 7, 2018, 2019, 2020, 2021,2022 роки не надавалась.

Також факт загибелі ОСОБА_4 підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 27.06.2022 року № 40/57/9/2-483 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковою реєстрі внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи. Номер у спадковому реєстрі: 70300148. Номер у нотаріуса: 12/2023. Дата заведення: 22.02.2023. Спадкодавець: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_10 . Дата та місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , Україна Дніпропетровська область Дніпропетровський район село Новоолександрівка. Дата смерті: 02.05.2022.

Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Варивода Вікторія Вікторівна листом від 09.07.2025 року № 173/02-14 «По спадковій справі №12/2023» повідомила Позивача, що за матеріалами спадкової справи № 12/2023, заведеної приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Вариводою Вікторією Вікторівною, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження якого: Україна, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, село Новоолександрівка, останнє місце проживання якого: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом є малолітній син спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Листом від 04.08.2025 року № 0811, військова частина НОМЕР_2 на заяву від 02 серпня 2025 року повідомила Позивачу, що на Ваш запит фінансове відділення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України повідомляє згідно п. 5 та п. 10 розділу XXXI наказу МВС від 15.03.2018 р. № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення га одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 виплата компенсації підполковнику ОСОБА_4 не оголошувалася, чому законних підстав для нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки не має.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 10-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (надалі - Закон № 3551-XII) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги, а саме використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

Пунктом 6 ст. 18 Закону № 2011-XII передбачено, що вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Згідно з приписами п. 6-1 ст. 18 Закону № 2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у п. 6 ст. 9 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону України Про відпустки у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, що не була одержана за життя, виплачується членам сім`ї такого працівника, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України Про відпустки учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Отже, учасники бойових дій мають право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України Про відпустки передбачено, зокрема, такий вид щорічної відпустки як основна відпустка.

Відповідно до пунктів 17 та 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Визначення поняття особливого періоду наведене у Законах України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-XII від 21.10.1993 та Про оборону України № 1932-XII від 06.12.1991 (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII).

За визначенням статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону № 3543-XII надано визначення мобілізації як комплексу заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.

Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Суд зазначає, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-XII, пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, статтею 16-2 Закону України від 05 листопада 1996 № 504/96-ВР Про відпустки (далі Закон № 504/96-ВР).

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 у справі № 620/4218/18.

У разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у зразковій справі № Пз/9901/4/19 (620/4218/18).

Стосовно права у неповнолітнього сина померлого ОСОБА_4 на отримання компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, суд зазначає наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197), у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.п.1, 2 розділу ХХХ Порядку у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 Цивільного кодексу України).

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям (ч. 6 ст. 83 Кодексу законів про працю України).

На час прийняття наказу від 06.10.2022 року № 242мтд про виключення ОСОБА_4 зі списків особового складу, військовою частиною не проведено усіх необхідних розрахунків, зокрема, щодо нарахування та виплати грошових компенсацій за невикористані дні основної відпустки за 2022 рік 40 діб та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки.

Тоді як, під час звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу, із військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні відпуски.

Відповідно до листа від 09.07.2025 року № 173/02-14 «По спадковій справі №12/2023», після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження якого: Україна, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, село Новоолександрівка, останнє місце проживання якого: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом є малолітній син спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_4 при житті мав право на відповідну компенсацію, однак така відповідачем не нарахована та не виплачена, отже ОСОБА_2 як спадкоємець померлого має право на нарахування та виплату йому такої компенсації.

Аналогічним чином спірні правовідносини урегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 № 37, якою затверджено Порядок виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті). Однак даний нормативно-правовий акт на досліджувані правовідносини не розповсюджується, так як такі виникли до його прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 10.03.2011 (остаточне 10.06.2011) у справі Сук проти України (заява № 10972/05) сформовано позицію, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі Кечко проти України (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).

Згідно з позицією Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Отже, позов ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір не підлягає розподілу у зв`язку з тим, що позивач звільнена від його сплати на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 73, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії Ук раїни щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 чу, як сину та єдиному спадкоємцю загиблого учасника бойових дій ОСОБА_3 , грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 40 календарних днів за 2022 рік, грошової ком пенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості 112 календарних днів за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, на виплату яких загиблий ОСОБА_4 набув право на дату смерті.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , як сину та єдиному спадкоєм цю загиблого учасника бойових дій ОСОБА_4 , грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 40 календарних днів за 2022 рік, грошову компенсацію за невикористані дні до даткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості 112 календарних днів за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, на виплату яких загиб лий ОСОБА_4 набув право на дату смерті.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 30 жовтня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров