Справа № 480/10802/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за позовом ОСОБА_1
до Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 "
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департамента поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якій просить:
2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 26 639 грн.
5. Стягнути з Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за весь час затримки розрахунку, починаючи з 18.09.2024 (наступний робочий день за днем звільнення) по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденного грошового забезпечення 1469,87 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати присуджених коштів в межах суми платежу за один місяць.
Також, позивач просить стягнути з Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по справі.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивач - учасник бойових дій, який з 15.08.2019 по 17.09.2024 проходив службу у Національній поліції України.
Наказом Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1323 о/с від 17.09.2024 звільнено позивача зі служби, але починаючи з дня звільнення і по теперішній час позивачу не видано письмового повідомлення про всі нараховані та виплачені йому суми при звільненні, не проведно остаточного розрахунку не нараховано і не виплачено всіх належних сум, у тому числі індексацію грошового забезпечення, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, на які позивач має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Департамента поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів і додані до неї документи повернуто позивачу.
25.02.2025 справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду після розгляду в апеляційній інстанції.
Ухвалою суду від 26.02.2025 прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, не визнаючи позовні вимоги, зазначив наступне.
Щодо компенсації невикористаної відпустки ОСОБА_1 зазначив, що згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) наказом ДПОП ОШБ Лють від 17.09.2023 №1323 о/c, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 3 роти № 3 штурмового батальйону № 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено зі служби в поліції.
Визначено виплатити компенсацію за невикористані: за 2021 рік 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2022 рік 17 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2023 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2024 рік - 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки.
Крім цього, відповідач зауважив, що позивач у позовній заяві невірно здійснює розрахунок грошової компенсації.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії;5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, грошове забезпечення ОСОБА_1 за вереснь 2024 року склало 5838,94 грн., тобто 343, 467 грн одноденне грошове забезпечення, з яких: 1360 грн. - посадовий оклад (за 17 днів) 2400 грн./30 днів (згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260)* 17 (фактично відпрацьованих днів у вересні);
1360 грн. відсоткове підвищення посадового окладу (за 17 днів) 2400 грн. / 30 днів (згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260)* 17 (фактично відпрацьованих днів у вересні);
906,67 грн. - оклад за спеціальним званням (1600 грн. (старший лейтенант поліції, згідно постанови КМУ 988) /30 днів (згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260)* 17 (фактично відпрацьованих днів у вересні);
544, 00 грн. надбавка за стаж служби в поліції 15% (за 17 днів вересня);
1668,27 грн. надбавка за специфічні умови проходження служби 40% (за 17 днів вересня);
0 премії, оскільки відповідно до п. 12 розділу ІІ Порядку № 260 у місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися. З огляду на те, що позивача було звільнено зі служби в поліції, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, останньому у вересні місяці премія не встановлювалась.
Щодо не включення до грошового забезпечення індексації відповідач зазначив наступне.
Індексація грошового забезпечення здійснюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок №1078).
Індексація, яка виплачується у відповідності до Порядку №1078 та не є частиною (складовою грошового забезпечення), як наслідок не повинна бути врахована під час визначення одноденного грошового забезпечення. Така позиція підтверджується й тим, що розмір індексації грошового забезпечення не здійснюється нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як зазначалось раніше, до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При цьому суми індексації грошового забезпечення поліцейських не віднесено до зазначеного переліку, а відтак єдиний внесок не нараховується, а отже сума індексації не враховується для грошової компенсації за невикористану відпустку.
Щодо не включення до грошового забезпечення сум додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 відповідач зазначив, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом керівника.
За таких обставин, додаткова винагорода, встановлена Постановою №168, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення та не враховується при визначені розміру компенсації невикористаної відпустки.
Щодо відсутності правових підстав щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідач зазначив наступне.
Так, у позовній заяві позивач зазначив, що згідно довідки про здійснення розрахунків за період з вересня 2023 року про серпень 2024 року № 692 від 09.10.2024, в листопаді 2023 року позивачу була нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 26 639 грн, яка передбачена п.13 розділу ІІ Порядку № 260, але позивачеві вона не була сплачена.
На підтвердження чого до даного відзиву відповідачем долучено копію довідки № 192 від 06.03.2025 про здійснення розрахунків за період з вересня 2023 року по вересень 2024 року та копії розрахункових листів з вересня 2023 року по вересень 2024 року на підтвердження не здійснення відповідного нарахування ОСОБА_1 .
Відповідач також зауважив, що відповідно до п. 13 Порядку № 260 поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.
Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.
При цьому, позивач рапорт про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (ані у 2023 році, ані у 2024 році) не подавав, що їм не заперечується у позовній заяві, а за таких обставин, у відповідача не виникав обов`язок щодо нарахування та виплати такої допомоги, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Щодо компенсації втрати грошових доходів відповідач зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. При цьому, розрахунок з позивачем відбувся 23.09.2024 року, а за таких обставин, до даних правовідносин не може бути застосований відповідний закон.
За змістом пункту 15 Порядку № 775 визначено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Підпунктами 2, 3 пункту 2 Порядку № 775 визначено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах:
до 30 000 гривень - поліцейським, які проходять службу на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області, пропорційно в розрахунку на місяць.
Щодо строків виплати відповідач зазначив, що виплата додаткової винагороди поліцейським здійснюється на підставі наказів керівників органів (підрозділів) поліції за місцем постійного проходження служби поліцейського, де він призначений на штатну посаду (пункт 7 Порядку №775).
Відповідно до пункту 11 Порядку №775 видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським, одноразової винагороди та винагороди за навчання здійснюється щомісяця не пізніше ніж за 3 робочі дні до виплати грошового забезпечення. У разі надходження документів, передбачених пунктом 5 цих Порядку та умов, у більш пізній період, видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження документів.
З огляду на викладене, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки з позивачем було проведено повний розрахунок, у розмірах та строках визначених чинним законодавством України.
Крім цього, відповідач зауважив, що оскільки, поліцейські не перебувають у трудових відносинах з установою, а проходять службу в поліції, складають Присягу поліцейського, їм присвоюються спеціальні звання, їх діяльність правовий та соціальний статус регулюються не КЗПП, а Законом України Про Національну поліцію, та іншими спеціальними нормативно- правовими актами законодавства. Так, позивач не перебував з ДПОП ОШБ Лють у трудових відносинах, між відповідачем та позивачем не укладався трудовий договір (контракт).
ОСОБА_1 проходив службу в поліції, був прийнятий на службу в поліцію згідно з наказом про призначення поліцейського, звільнений зі служби в поліції на підставі прямої норми закону № 580-VIII (ст. 77 Закону № 580-VIII), таким чином, питання щодо прийняття, проходження та звільнення зі служби в поліції врегульовано спеціальним законодавством. У зв`язку з цим Кодекс законів про працю до спірних правовідносин не застосовується.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак до матеріалів даної справи на підтвердження вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача, не долучено копії документів, на підставі яких можливо прийти до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.
Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 136-143).
У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що питання щодо правильності нарахувань відповідачем грошового забезпечення позивачеві та проведення з ним остаточного розрахунку 17.09.2024 (в день звільнення зі служби в поліції) входить до предмета доказування у даній справі і має істотне значення для її правильного вирішення.
Відповідач не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів на спростування тверджень позивача про те, що 17.09.2024 при звільненні всупереч імперативним вимогам статей 47, 116, 117 КЗпП України, відповідач:
- не видав позивачу письмового повідомлення про всі нараховані та виплачені йому суми при звільненні, у якому згідно ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен зазначити окремо кожний вид виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні;
- не провів з позивачем остаточного розрахунку (не нарахував і не виплатив всіх належних сум), у тому числі індексацію грошового забезпечення, компенсацію втрати частини доходу (грошового забезпечення) у зв`язку з затримкою термінів проведення виплат, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, на які позивач має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.
Незрозуміло на підставі яких фактичних обставин і норм матеріального права відповідач прийшов до висновків, що він міг не виплачувати належних позивачеві сум у день звільнення та не брати до розрахунків середньоденного грошового забезпечення не останній повний місяць (серпень 2024 року), а вересень 2024 року (у якому позивач фактично працював не 30, а лише за 17 робочих днів). Також невмотивованими і суперечливими є посилання відповідача на помилковість даних про існування заборгованості, які містяться у наданих ним же позивачеві довідках, що додані до позовної заяви.
Тому просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 153-155).
Відповідач, подавши заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, підтримав свою позицію, викладену у відзиві та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 160-163).
Ухвалою від 02.10.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено. Зобов`язано Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " надати суду копії платіжних документів на підтвердження виплат ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення при звільненні.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що наказом Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.09.2024 №1323 о/c старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 3 роти № 3 штурмового батальйону № 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полку управління поліції особливого призначення № 3 згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції з 17.09.2024 (а.с. 13).
Також у зазначеному наказі визначено виплатити компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки, а саме: за 2021 рік - 20 діб, за 2022 рік - 17 діб, за 2023 рік - 30 діб, за 2024 рік - 20 діб.
Вважаючи, що при звільнені зі служби в поліції позивачу не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі по тексту- Закон № 580-VIII).
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Частинами першою, другою статті 94 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Так, механізм і розмір виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди поліцейським, передбаченої пунктами 1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова № 168) визначає Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 № 775 (далі Порядок №775).
За змістом пункту 15 Порядку № 775 визначено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Підпунктами 2, 3 пункту 2 Порядку № 775 визначено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах:
до 30 000 гривень - поліцейським, які проходять службу на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області, пропорційно в розрахунку на місяць.
Згідно п.11 Порядку № 775 видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським, одноразової винагороди та винагороди за навчання здійснюється щомісяця не пізніше ніж за 3 робочі дні до виплати грошового забезпечення. У разі надходження документів, передбачених пунктом 5 цих Порядку та умов, у більш пізній період, видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження документів.
Відповідно до інформаційної довідки від 06.03.2025 №910/59/14-2025 відповідачем зазначено, що старший лейтенант поліції Міщенко С.В. у період з 01.09.2024 по 17.09.2024 у відрядження за межами ППД м.Дніпро не перебував (а.с.151).
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на спростування висновків відповідача щодо кількості відпрацьованих днів протягом серпня -вересня 2024 року, а тому суд приходить висновку, що Департаментом поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 у повному обсязі нараховано та виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду за спірний період.
Враховуючи, вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги у наведеній частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 не сплачену компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки у розмірі 102 259,63 грн., суд зазначає наступне.
Згідно ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580 VIII (далі - Закон № 580-VІІІ), визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі (Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 21-8а15 від 17.02.2015).
Зокрема, спеціальним законодавством визначено підстави та порядок компенсацій невикористаної відпустки, що підтверджується наступним.
Відповідно до частини 1 статті 92 Закону № 580-VІІІ поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (частина 2 статті 93 Закону № 580-VІІІ)
Згідно з положеннями частини частини 10 статті 93 Закону № 580-VІІІ, визначено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні, у тому числі щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.
Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260) визначено, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Щодо доводів позивача про включення додаткової винагороди при обчисленні компенсації за невикористану щорічну відпустку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Так, вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, винагородою, яка має постійний характер, суд звертає увагу на висновок Верховного Суду у постанові від 27.03.2025 року у справі № 240/2921/23, в якій зазначено, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що:
- додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану;
- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- визначається наказами командирів (начальників).
Отже за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
За такого правового урегулювання та обставин справи Верховний Суд уважав помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Таким чином, суд доходить висновку, що за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 200/1564/24.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Щодо не включення до грошового забезпечення індексації відповідач зазначив наступне.
Індексація грошового забезпечення здійснюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок №1078).
Індексація, яка виплачується у відповідності до Порядку №1078 та не є частиною (складовою грошового забезпечення), як наслідок не повинна бути врахована під час визначення одноденного грошового забезпечення. Така позиція підтверджується й тим, що розмір індексації грошового забезпечення не здійснюється нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як зазначалось раніше, до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При цьому, суми індексації грошового забезпечення поліцейських не віднесено до зазначеного переліку, а відтак єдиний внесок не нараховується, а отже сума індексації не враховується для грошової компенсації за невикористану відпустку.
Судом встановлено, що наказом ДПОП ОШБ Лють від 17.09.2024 №1323 о/c, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 3 роти № 3 штурмового батальйону № 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено зі служби в поліції.
Зазначеним наказом визначено виплатити позивачу компенсацію за невикористані: за 2021 рік 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2022 рік 17 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2023 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2024 рік - 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки.
Отже, загальна кількість невикористаної відпустки складає 87 діб.
Так, згідно довідки про нараховані та виплачені суми при звільненні, грошове забезпечення ОСОБА_1 за вереснь 2024 року склало 5838,94 грн. (а.с.147).
Зазначене грошове забезпечення за вересень 2024 року складалося: 1360 грн.-посадовий оклад; 1360 грн. відсоткове підвищення посадового окладу; 906,67 грн. - оклад за спеціальним званням; 544, 00 грн. надбавка за стаж служби в поліції; 1668,27 грн. надбавка за специфічні умови проходження служби 40%; 0 премії.
Отже, одноденне грошове забезпечення позивача склало 5838,94 (грошове забезпечення за вересень 2024)/17 (фактично відпрацьованих днів)=343, 467 грн.
Так, у позовній заяві позивач зазначив, що згідно довідки про здійснення розрахунків за період з вересня 2023 року про серпень 2024 року № 692 від 09.10.2024, в листопаді 2023 року позивачу була нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 26 639 грн, яка передбачена п.13 розділу ІІ Порядку № 260, але позивачеві вона не була сплачена.
Відповідно до п. 13 Порядку № 260 поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.
Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.
Суд зазначає, що матеріали справи не місять доказів звернення позивача із рапортами про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році та у 2024 році, а тому, відповідно, у відповідача не виникав обов`язок щодо нарахування та виплати такої допомоги позивачу.
Враховуючи, вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги у наведеній частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за весь час затримки розрахунку, починаючи з 18.09.2024 (наступний робочий день за днем звільнення) по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденного грошового забезпечення 1469,87 грн. , суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.
Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплати грошового забезпечення.
Водночас такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - Кодексом законів про працю України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виплати позивачу грошового забезпечення.
Оскільки положення спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, не врегульовують усіх питань, які можуть виникати при звільненні зі служби в поліції, як-то відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, суд має застосовувати до спірних правовідносин окремі положення КЗпП (у тій частині, що не врегульована спеціальними для цих правовідносин нормами), що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30.01.2019 у справі № 806/2164/16.
За подібних обставин схожий підхід висловив Верховний Суд у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 440/4332/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 809/698/16, від 06 березня 2020 року у справі № 1240/2162/18, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 814/480/17.
За правилами частини першої статті 116 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Отже, відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає компенсації середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 15 розділу І Порядку № 260 встановлено, що при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
З системного аналізу наведених норм слідує, що грошове забезпечення позивача, мало бути виплачене позивачу у день звільнення, тобто 17.09.2024.
Отже, остаточний розрахунок з позивачем здійснено 23.09.2024, що має наслідком відповідальність відповідача за статтею 117 КЗпП України за порушення строків, встановлених в статті 116 КЗпП України.
Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт «л» пункту 1 Порядку № 100).
Абзацом першим пункту 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац четвертий пункту 8 Порядку № 100).
Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.
Враховуючи наведене, середній заробіток (грошове забезпечення) позивача за час затримки розрахунку при звільненні має розраховуватись виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці його служби (липень-серпень 2024 року).
Згідно наказу ДПОП ОШБ Лють від 17.09.2024 №1323 о/c, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 3 роти № 3 штурмового батальйону № 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено зі служби в поліції, тобто день звільнення позивача 17.09.2024 вважається останнім днем служби.
Позивачу грошове забезпечення, належне при звільненні зі служби виплачено 23.09.2024, а тому у цих правовідносинах спірним періодом є 18 вересня 2024 22 вересня 2024 року.
Відтак, період затримки розрахунку при звільненні становить 5 календарних днів.
Відповідно, середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку за період з 18 вересня 2024 року 22 вересня 2024 року, складає 5725,95 грн (середньоденне грошове забезпечення 1145,19 грн. х 5 календарних днів).
Зважаючи на обставини справи, суд приходить висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання всіх належних при звільненні зі служби в поліції сум грошового забезпечення, законодавчо визначеною гарантією від такого порушення є стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Також, слід врахувати, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.
Аналогічна правова позиція зазначена в п. 39-41 постанови Верховного Суду від 08 листопада 2018 у справі № 805/1008/16-а.
Таким чином, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2024 року по 22 вересня 2024 року у сумі 5725,95 грн., з відрахуванням установленихзаконом податків та інших обов`язкових платежів.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо клопотання про негайне виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Перелік судових рішень, які виконуються негайно, визначено положеннями статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Оскільки у цій справі судом не вирішувалися вимоги про присудження виплати (стягнення з відповідача на користь позивача) сум заробітної плати та не визначався розмір такого стягнення, підстави для допущення рішення суду до негайного виконання відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2024 року по 22 вересня 2024 року у сумі 5725,95 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
В задоволенні інших позовних вимог- відмовити
В задоволенні клопотання про негайне виконання рішення суду- відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук