Справа № 160/14490/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/14490/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 року в адміністративній справі №160/14490/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати неправомірною бездіяльністю Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не повернення ОСОБА_1 незаконно стягнутої суми 5508 грн.36 коп. як заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску;

- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 5508 грн.36 коп. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних призначень на утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року по справі №160/23603/23 було скасовано лише вимогу, проте не скасовані нарахування єдиного соціального внеску, так коригування нарахувань єдиного соціального внеску в інтегрованій картці платника відсутні.

Вважає протиправною відмову відповідача повертати позивачу надлишкову сплачену суму у розмірі 5508 грн. 36 коп. згідно скасованої вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з підстав, зазначених в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідача зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суди повинні суворо дотримуватися передбаченого ст. 56 Конституції України права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Вважає, що позивач не є особою, на яку згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок платником єдиного соціального внеску (ЄСВ), тобто будь-які правовідносини між позивачем та відповідачем не регулюються цим спеціальним Законом.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач надав відповідь на відзив відповідача, в якому не погоджується з поданим відзивом та вважає його безпідставним.

Також, позивачем подано пояснення з урахуванням відзиву відповідача, в яких зазначено, що належні позивачу кошти 5508 грн. 36 коп. протиправно були витребувані третьою особою у справі та перераховані відповідачу, які до-сьогодні продовжують утримуватись останнім без законних на те підстав (протиправно).

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповідь на відзив позивача та письмові пояснення у справі, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільгу, встановлену законодавством України для ветеранів, осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 23 березня 2020 року, Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 05.09.2022 року №Ф-11466-52/04-63рУ на суму 5508 грн. 36 коп.

18.08.2023 року за №9/31661/5/04-36-13-05-10 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання документа №Ф-11466-52/04-63рУ від 05.09.2022 року на суму 5508 грн. 36 коп. та відкриття виконавчого провадження.

29.08.2023 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попруженком М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72611638 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11466-52/04-63рУ від 05.09.2022 року на суму 5508 грн. 36 коп., виданої Головним управління ДПС у Дніпропетровській області.

Під час примусового виконання вказаної вимоги, державним виконавцем стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області кошти у розмірі 5508 грн. 36 коп., а також виконавчий збір у розмірі 550,83 грн.

02.11.2023 року на електронну адресу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» від Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла платіжна інструкція №01/11/20232085 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 6328,19 грн., внаслідок чого їх було списано з банківського рахунку позивача та перераховано на рахунок Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується квитанцією № E140-90C4-0563-950C від 02.11.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року по справі №160/23603/23 позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-11466-52/04-63рУ від 05.09.2022 року.

10.02.2024 року та повторно 16.02.2024 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із вимогою про повернення безпідставно стягнутих коштів у розмірі 5508 грн. 36 коп., як заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску.

Листом від 16.02.2024 року за №11455/604-36-13-05-10 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило позивачу, що за даними інформаційної системи податкового органу, в ІКП платника відображені наступні автоматичні нарахування єдиного внеску на суму 5508,36, а саме: по строку 19.04.2019 року нараховано 2754,18 грн. за перший квартал 2019 року, нарахування не сплачені; по строку 19.07.2019 року нараховано 2754,18 грн. за другий квартал 2019 року, нарахування не сплачені. Після процедури узгодження для примусового стягнення боргу ГУ ДПС по платнику сформована та заявлена до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) узгоджена вимога від 05.09.2022 року № Ф-11466-52/04-63рУ на суму 5508,36 грн. 07.11.2023 року Соборним ВДВС стягнуто та перераховано борг (недоїмку) на рахунки ГУ ДПС у Дніпропетровській області у сумі 5508,36 грн. Згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року по справі №160/23603/23, вимога від 05.09.2022 року № Ф-11466-52/04-63рУ скасована, однак вказаним рішенням суду не скасовані нарахування єдиного соціального внеску, тому коригування нарахувань єдиного соціального внеску в Інтегрованій картці платника відсутні. Станом на 16.02.2024 року за даними інтегрованої картки платника ІКС «Податковий блок» у платника відсутній борг (недоїмка) по єдиному внеску (код бюджетної класифікації єдиного внеску 71040000). Також, повідомили, що повернення надміру та/або помилково сплачених коштів регулюється Порядком №417.

Листом від 18.03.2024 року за №18281/6-04-39-13-05-10 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомила позивачу, що ОСОБА_1 з 05.06.2006 року перебуває, як фізична особа - підприємець на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області Соборна ДПІ (Соборний район м. Дніпра) та з 12.04.2019 року звільнений від сплати єдиного соціального внеску, оскільки встановлено позначку інвалід №9. Згідно даних ІКС «Податковий блок» станом на 18.03.2024 року в ІКП ОСОБА_1 переплата відсутня, а також відсутній борг (недоїмка) по єдиному внеску (код бюджетної класифікації єдиного внеску 71040000), у зв`язку з чим на даний час у Головного управління ДПС, відсутні підстави щодо повернення стягнутих коштів у сумі 5508,36 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Чабаненко С.В., Сафронова С.В.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статей 9, 11 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 22 Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 321 розроблено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України 23.07.2021 року № 417 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 року за № 1185/36807 (далі-Порядок № 417).

Станом на 01 квітня 2022 року Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року № 6, втратив чинність на підставі п. 2 наказу Міністерства фінансів України від 23.07.2021 року № 417.

24.12.2021 року набрав чинності Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 року № 417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 року за № 1185/36807.

Пунктом 2 Порядку № 417 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок.

Відповідно до п. 5 Порядку № 417 повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Згідно з п. 6 Порядку № 417 повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог статті 43 Кодексу.

Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.

Згідно п.8 Порядку №417 передбачено, що на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Пунктом 9 Порядку № 417 визначено, що у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.

Пунктом 10 Порядку №417 визначено, що заява залишається без задоволення у таких випадках:

- невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

- недостовірність викладеної у Заяві інформації;

- подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

- наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій;

- ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з п. 13 Порядку № 417 на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» (далі - система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства). Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556.

Отже, законодавцем передбачено чітку процедуру для повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску.

Проте, в порушення вимог п. 6 Порядку № 417, який був чинним на момент звернення позивача до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, встановлену законодавством процедуру повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску не додержано, оскільки відповідна заява встановленого зразка за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку №417 ОСОБА_1 до податкового органу не подавалась, а також останнім до своєї заяви не надано копії розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що звернення позивача 10.02.2024 року та 16.02.2024 року до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із вимогою, а не із заявою про повернення безпідставно стягнутих коштів, є недотриманням вимог, що визначені у додатку 1 до Порядку №417, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не звертався із заявою встановленого зразка за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку №417 про повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску, така заява не розглядалась, а рішення про відмову у задоволенні заяви про повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску не приймалось.

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в адміністративній справі №160/14490/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в адміністративній справі №160/14490/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова