Справа № 200/6541/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року справа №200/6541/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у справі № 200/6541/25 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Лихачов Роман Борисович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати позивачу, грошового забезпечення військовослужбовця за період з 30 січня 2020 року по 3 березня 2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення військовослужбовця за період з 30 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2020 року за ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення військовослужбовця за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2021 року за ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу, грошове забезпечення військовослужбовця за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року за ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення військовослужбовця за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року за ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення військовослужбовця за період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2024 року за ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення військовослужбовця за період з 1 січня 2025 року по 3 березня 2025 року, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2025 року за ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати позивачу, індексації грошового забезпечення за період з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2005 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу, індексації грошового забезпечення за період з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2005 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати позивачу, індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати позивачу, індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 1 січня 2024 року по 3 березня 2025 року із застосуванням положень абз 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 1 січня 2024 року по 3 березня 2025 року із застосуванням положень абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати позивачу, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби, передбаченої постановою КМУ №168 від 28 лютого 2024 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2024 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 1 вересня 2025 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду:

1) уточненої позовної заяви:

- із наведенням у ній інформації щодо дати (дат), коли позивачу стало відомо про порушення відповідачем його прав в частині нарахування та виплати грошового забезпечення за період після 19 липня 2022 року;

- із зазначенням у ній доказів, які можуть підтвердити обставини, на які посилається позивач у позові;

2) доказів на підтвердження зазначеного у позові, а у випадку н е м о ж л и в о с т і їх надати - клопотання про витребування зазначених доказів у інших осіб - разом із наданням доказів на підтвердження того, що позивачем або його представником вчинялись дії, спрямовані на їх отримання до звернення до суду із даним позовом.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву, банківську виписку з рахунку позивача за період вересень 2015 року по лютий 2025 року та клопотання про витребування додаткових доказів у відповідача (довідки про розрахунок розміру нарахованої та виплаченої позивачу суми індексації за період з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року, з 1 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 1 січня 2024 року по 3 березня 2025 року із зазначенням застосованого базового місяця; витяг з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення (картки особового рахунку) позивача за весь період проходження служби у в/ч НОМЕР_1 ; довідку про розмір грошового забезпечення позивача з 30 січня 2020 року по 3 березня 2025 року із зазначенням використаного показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України).

Ухвалою суду першої інстанції від 12.09.2025 року позов повернуто позивачеві.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції від 12.09.2025 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначив, що в заяві про усунення недоліків позовної заяви зазначено, що позивач був виключений зі списків особового складу відповідача, 03.03.2025 року. Однак документи, які підтверджують суми нарахованих йому виплат, не були надані одразу після виключення. Позивач отримав можливість в повній мірі ознайомитися з нарахованими йому сумами грошового забезпечення лише в червні 2025 року.

Позивач неодноразово усно та письмово, із рапортом, звертався до відповідача щодо проведення нарахування та виплати вказаних виплат, однак відповіді не надано. Надати копії рапортів позивач не має можливості, оскільки вони подавалися у одному примірнику.

Щодо доказів на підтвердження зазначеного у позові у заяві вказано, що факт непроведення вказаних виплат підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (міститься в матеріалах справи). Крім того, для виправлення недоліків позовної заяви надає клопотання про витребування доказів.

Позивачем було зазначено, що інших доказів (окрім тих що додані до позову) він не має, оскільки інші документи відповідач йому не надавав. При усному зверненні до відповідача для надання інших документів, заяви були проігноровані.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 1 статті 174 КАС України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу .

Крім того, питання щодо витребування доказів суд може вирішити, як на стадії відкриття провадження у справі, так і під час підготовчого засідання шляхом зазначення про це або в ухвалі про відкриття провадження у справі, або в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

Апелянт просив врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25.01.2024 року по справі № 320/14843/23, в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 520/20164/23, Верховного Суду в постановах від 18.10.2023 року у справі № 380/14605/22, від 27 липня 2022 року по справі № 320/7112/21, від 17.12.2021 року по справі №200/11758/20, від 14.04.2021 року по справі № 320/2670/20.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги, відзиву і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Право позивача на звернення до адміністративного суду з приводу нарахування та виплати всіх складових заробітної плати за періоди до 19 липня 2022 року не було обмежено будь-яким строком, а після 19 липня 2022 року строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У позові не зазначено коли саме позивач дізнався про неправильне нарахування та виплату йому грошового забезпечення за спірні періоди. Також у позові вказано, що позивач неодноразово усно та письмово звертався до відповідача із рапортами щодо проведення нарахування та виплати вказаних у позові виплат, але не може надати докази таких звернень, так як рапорти подавались в одному екземплярі; при цьому про дати звернень із зазначеними рапортами у позові не зазначено.

Суд першої інстанції при дослідженні первинного позову та доданих до нього документів був позбавлений можливості виконати вимогу п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно із якою суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Виходячи з приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, зокрема позивач має довести існування певних рішень, дій, бездіяльності (які він оскаржує), а відповідач (суб`єкт владних повноважень) повинен довести правомірність таких рішень, дій, бездіяльності.

За ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви і що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно зі ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суд може витребувати докази також до подання позову в порядку, встановленому статтями 114-117 цього Кодексу.

Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану особу.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

5 вересня 2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву, банківську виписку з рахунку позивача за період вересень 2015 року по лютий 2025 року та клопотання про витребування додаткових доказів у відповідача (довідки про розрахунок розміру нарахованої та виплаченої позивачу суми індексації за період з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року, з 1 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 1 січня 2024 року по 3 березня 2025 року із зазначенням застосованого базового місяця; витяг з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення (картки особового рахунку) позивача за весь період проходження служби у в/ч НОМЕР_1 ; довідку про розмір грошового забезпечення позивача з 30 січня 2020 року по 3 березня 2025 року із зазначенням використаного показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України).

При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання позивачем або його представником приписів ст.ст. 79, 80 КАС України, а саме: вчинення стороною позивача якихось дій, спрямованих на самостійне отримання доказів по справі, які зазначені у клопотанні про витребування доказів, до уточненого позову не додано; також не наведено жодних пояснень з стосовно того - вчинялись такі дії чи ні.

В заяві про усунення недоліків позовної заяви зазначено наступне.

Позивач отримав можливість в повнй мірі ознайомитися з нарахованими йому сумами грошового забезпечення лише в червні 2025 року, отже позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум при звільненні в червні 2025 року.

Суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження наведеного всупереч вимог ухвали суду від 1 вересня 2025 року та приписам ст. 161 КАС України суду також не надано.

Також у заяві вказано, що позивач неодноразово (усно та письмово) звертався до відповідача із рапортами щодо проведення нарахування та виплати вказаних виплат, однак відповіді не отримав. Доказів зазначеного суду також не надано; за поясненням представника позивача у зв`язку із тим, що рапорти подавалися у одному екземплярі.

При цьому у заяві наголошено на тому, що відповідно до приписів ст. 180 КАС України суд може вирішити питання про витребування доказів по справі під час підготовчого засідання і що відповідно до практики Верховного Суду та Другого апеляційного адміністративного суду суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надавати оцінку достатності або недостатності всіх доказів і що ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу, а також що такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Суддя враховує, що наведене було зазначено представником позивача і в первинній позовній заяві, і що в ухвалі від 1 вересня 2025 року судом зазначалось, що норми КАС України про вирішення питання про достатність доказів під час розгляду справи не нівелюють норми, які зобов`язують позивача надати разом із позовом докази на підтвердження існування обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги (і про існування яких зазначено у позовній заяві), а також що ст. 180 КАС України регулює порядок проведення підготовчого засідання у справі, призначеного до розгляду за правилами загального позовного провадження, а справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби згідно з п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України справи є справами незначної складності, а тому підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, в межах якого підготовче засідання н е проводиться.

При цьому, в заяві про усунення недоліків представником знов наведені ті саме аргументи, що й в первинній позовній заяві.

Апеляційний суд не застосовує висновки Великої Палати Верховного Суду, Верховного суду, на які посилається апелянт, оскільки вони не є релевантними до обставин цієї справи.

Також, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на застосування висновків Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/20164/23.

Отже, позивачем, його представником ані до позовної заяви, ані до заяви про уточнення позовних вимог жодної довідки, архівної картки, або інших документів із зазначенням нарахованого грошового забезпечення позивача не додано; також не додано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем дій, спрямованих на отримання таких доказів; також не додано доказів на підтвердження того, що позивач ознайомився із нарахованими йому сумами грошового забезпечення в червні 2025 року та набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум при звільненні в червні 2025 року.

Ухвалою суду від 1 вересня 2025 року було роз`яснено, що відповідно до ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви і що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Крім того, роз`яснено, що відповідно до ст. 80 КАС України у разі неможливості надати докази, позивач вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому навести заходи, які були вжитті стороною для отримання вказаних у клопотанні доказів самостійно та надати докази вжиття таких заходів.

Отже, позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, наведені в ухвалі від 1 вересня 2025 року.

Крім того, даний позов поданий до суду адвокатом, тобто, фахівцем у галузі права, отже вимоги КАС України в частині необхідності надання суду разом із позовом доказів на підтвердження наведеного у позові або наданням доказів на підтвердження здійснення позивачем/його представником усіх залежних від нього дій, спрямованих на отримання відповідних доказів, йому відомі.

За п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 520/23062/24 дійштв висновку,що норми КАС України установлюють вимоги до позову, а не до певних позовних вимог, а отже, суд перевіряє дотримання позивачем вимог до позову в цілому і наслідки недотримання останнім приписів ст.ст. 160, 161 КАС України стосуються усього позову, а не його окремої частини.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позову.

Отже, процесуальне питання судом першої інстанції вирішено правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у справі № 200/6541/25 за позовом Лихачова Романа Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Е.Г. Казначеєв

А.В. Гайдар