Справа № 460/51087/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за результатами вирішення заяви про відвід
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.М. Дудар, розглянувши в письмовому провадженні заяву про відвід в адміністративній справі за позовом
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 05 грудня 2023 року.

На виконання вказаного рішення 12 грудня 2023 року судом видано виконавчий лист, стягувачем за яким є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, за змістом якої позивач просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність, допущену суб`єктом владних повноважень (боржником), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, з виконання рішення у справі №460/51087/22 від 2 листопада 2023 року - щодо тривалого та умисного невиконання вказаного рішення суду та невжиття заходів, невчинення дій, неприйняття рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з виконання рішення суду, у відповідності до його резолютивної частини;

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень (боржника), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з невиконання рішення у справі №460/51087/22 від 2 листопада 2023 року, що виразилися у вчиненні стягувачу перешкод в отриманні інформації та документів про стан виконання рішення суду, ненаданні такої інформації, ненаправленні прийнятих ним рішень (тобто відсутність інформування відповідачем позивача щодо стану виконання рішення суду);

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень (боржника), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з невиконання рішення у справі №460/51087/22 від 2 листопада 2023 року, що виразилися у нарахуванні коштів нібито на виконання рішення суду, тобто умисному та цілеспрямованому проведенню нарахування коштів всупереч резолютивній частині рішення суду, а також зазначення невірної адреси та телефону стягувача, які ним боржнику ніколи не вказувалися в жодних документах;

- визнати протиправним рішення №32 суб`єкта владних повноважень (боржника), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, виконання рішення у справі №460/51087/22 від 2 листопада 2023 року, що виразилися у здійсненні нарахування коштів, нібито на виконання Рішення суду, тобто всупереч резолютивній частині рішення суду;

- визнати порушення прав позивача, підтверджених рішенням у справі №460/51087/22 від 2 листопада 2023 року, суб`єктом владних повноважень, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, на нарахування та виплату ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), порушення права позивача на отримання нарахованих коштів у відповідності до резолютивної частини рішення суду;

- встановити судовий контроль шляхом зобов`язання керівника суб`єкта владних повноважень (боржника), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, ОСОБА_2 подати звіт про виконання рішення у справі №460/51087/22 від 2 листопада 2023 року, встановити відповідний строк для цього, що становить десять календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали;

- постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання рішення від 02 листопада 2023 року в зазначеній справі.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року, з метою належного розгляду заяви в частині, врегульованій ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд витребував:

- у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - копію рішення №3 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/51087/22;

- у ОСОБА_1 - копію постанови про відкриття виконавчого провадження №73618484 з виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/51087/22 або інші докази, що підтверджують наявність цього виконавчого провадження.

09 жовтня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання ухвали від 01 жовтня 2025 року надійшли додаткові докази, серед яких рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 06.10.2025 №32.

10 жовтня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов звіт про виконання рішення суду у справі №460/51087/22, до якого, серед іншого, додано докази надіслання цього звіту ОСОБА_1

13 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 на виконання ухвали від 01 жовтня 2025 року надійшли додаткові докази, серед яких - постанова від 19.12.2023 про відкриття виконавчого провадження №73618484.

28 жовтня 2025 року від представника ОСОБА_1 , адвоката Боюки В.В., надійшло повідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі - звіту боржника про виконання ухвали суду.

28 жовтня 2025 року від представника ОСОБА_1 , адвоката Боюки В.В., надійшла заява про відвід судді Дудар О.М., обґрунтована тим, що заява про судовий контроль тривалий час не була призначена до розгляду і судом розглянута в частині подання звіту без відома та участі сторони стягувача. Це, на думку, представника, свідчить про свідоме та цілеспрямоване порушення прав заявника на безпосередню участь та публічний розгляд справи. Наявні обставини свідчать про небезсторонність та необ`єктивність суду, бажання суду будь-якими способами здійснити легалізацію невиконання боржником рішення. Представник Бокеєвої О.В. вказує, що суддя Дудар О.М. не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу, та як особисто, прямо чи побічно, заінтересована у результаті розгляду справи. Внаслідок дій судді було порушено право заявниці на справедливий суд в контексті "неупередженості".

Оцінюючи наведені підстави для відводу судді, суд враховує таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36, 37 КАС України.

За правилами частин першої та другої статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме обставин щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Необхідно зазначити, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного закону не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість (безсторонність) судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості необхідно керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У пунктах 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02) зазначено, що "у кожній окремій справі необхідно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Суд зазначає, що позивачем до заяви про відвід не долучено жодного доказу на підтвердження та обґрунтування факту прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду заяви чи обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Окрім цього, зі змісту самої заяви про відвід неможливо встановити жодних конкретизованих фактів з приводу того, в чому ж полягає пряма чи опосередкована заінтересованість судді в результаті розгляду заяви про встановлення судового контролю.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Для відведення судді в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Відповідно, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів в об`єктивності судді, оскільки відсутні докази, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду на "суб`єктивний критерій", так і з погляду на "об`єктивний критерій", сформульовані Європейським судом з прав людини.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 17.07.2020 у справі №826/11409/17.

Суд не встановив наявність обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 КАС України, що могли б стати підставою для відводу судді Дудар О.М.

Суд констатує, що справа №460/51087/22 була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). У тому ж порядку була розглянута заява Бокеєвої О.В. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, що не суперечить вимогам ч.1 ст.382-1 КАС України.

Заява Бокеєвої О.В. в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання рішення суду була задоволена.

Згідно з накладною до поштового відправлення з штриховим кодом - ідентифікатором №502 та описом вкладення у цінний лист від 08.10.2025, копія звіту про виконання рішення суду у справі №460/5108722 з додатками була надіслана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області Бокеєвій О.В. 08 жовтня 2025 року на адресу, зазначену у позовній заяві: вул.Шевченка, 84, с.Карпилівка, Сарненський район, Рівненська область, 34262.

Відтак, з огляду на строки обігу поштових відправлень, суд очікував надходження від ОСОБА_1 пояснень щодо поданого звіту, з метою повного та всебічного розгляду цього звіту.

Крім того, суд зазначає, що тривалий розгляд заяви ОСОБА_1 зумовлений об`єктивними обставинами.

Так, згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", що функціонує в судах загальної юрисдикції відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2020 №30, у провадженні судді Дудар О.М. у період січень вересень 2025 року перебувало 2000 справ і матеріалів, з них: надійшло у звітному періоді - 1277, розглянуто - 1104. Середньомісячна кількість розглянутих справ і матеріалів - 175.

Зазначені показники значно перевищують такий же показник по округу, що належить до юрисдикції Восьмого апеляційного адміністративного суду. Так, згідно із зведеною інформацією про основні показники здійснення судочинства Волинським, Закарпатським, Івано-Франківським, Львівським, Рівненським, Тернопільським окружними адміністративними судами, середньомісячна кількість розглянутих суддею справ і матеріалів у період січень - серпень 2025 року становить 106.

Суд звертає увагу, що за період з 01.01.2025 до 28.10.2025 суддею Дудар О.М. всього було виготовлено 3001 процесуальний документ, що підтверджується, зокрема, даними Єдиного державного реєстру судових рішень.

Звертаю увагу на те, що на офіційному вебсайті Ради суддів України оприлюднені відомості щодо нормативної чисельності суддів місцевих адміністративних судів за даними звітності за І півріччя 2025 року (https://rsu.gov.ua/oas-2025_2-maps), згідно з якими у Рівненському окружному адміністративному суді, враховуючи кількість справ та матеріалів, що надійшли на розгляд, чисельність суддів за нормативами має становити 145 суддів, за фактичної чисельності в такому періоді суддів з повноваженнями - 14.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997) гарантує кожному судовий розгляд "у розумний строк". Європейський Суд з прав людини зазначив, що метою вказаної гарантії є захист всіх сторін в судовому розгляді від надмірного затягування судової процедури. Більш того, вказана гарантія підкреслює важливість того, щоб правосуддя здійснювалося без затримок, які можуть підірвати його ефективність та довіру до нього.

Таким чином, значення критерію розумного строку полягає в тому, щоб гарантувати винесення судового рішення протягом розумного строку, встановлюючи тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа у зв`язку з її становищем, що є важливим як для самої зацікавленої особи, так і з точки зору юридичної визначеності.

Поряд з цим, поняття розумних строків розгляду справи в контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не тотожне (не ідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права.

Право Європейського Суду з прав людини є "автономним" і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами. Європейський Суд з прав людини оцінює "розумність" тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника та інші.

У пункті 1.6 Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998) з урахуванням положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом" зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року), підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Відтак, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, що зумовлює надмірне навантаження, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

Викладене у своїй сукупності свідчить про відсутність особистої заінтересованості у результаті розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та упередженості судді Дудар О.М., як про це вказує представник Бокеєвої О.В.

Отже, заява про відвід головуючого судді Дудар О.М. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36-40, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати заяву про відвід головуючого судді Дудар О.М. за вх.№74827/25 від 28.10.2025 необґрунтованою та передати справу №460/51087/22 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і підлягає визначенню у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Дудар