Справа № 260/2339/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/2339/25 пров. № А/857/29620/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Пославського Д.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до господарського суду Закарпатської обл., Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди (суддя суду І інстанції: Ващилін Р.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 30 хв. 05.06.2025р., м.Ужгород; дата складання повного рішення суду І інстанції: 16.06.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.04.2025р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 02.04.2025р.) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії господарського суду Закарпатської обл. щодо нарахування та виплати судді господарського суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівської винагороди за період роботи з січня по березень 2025 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн.;

зобов`язати господарський суд Закарпатської обл. здійснити перерахунок та виплату належної судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з січня по березень 2025 року включно зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань та доплат, регіонального коефіцієнту, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році в розмірі 3028 грн. та з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, з урахуванням розміру раніше виплаченої суддівської винагороди за вказаний період;

визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації /ДСА/ України щодо незабезпечення фінансування виплати належної судді господарського суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з січня по березень 2025 року включно для здійснення всіх передбачених законодавством нарахувань та допомоги на оздоровлення, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2025 році у розмірі 3028 грн.;

зобов`язати ДСА України здійснити фінансування (забезпечити господарський суд Закарпатської обл. бюджетними асигнуваннями) для здійснення видатків з виплати належної судді господарського суду Закарпатської обл. ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з січня по березень 2025 року включно зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань та доплат, регіонального коефіцієнту та допомоги на оздоровлення, яку суддя отримував в цей період, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році - 3028 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, з урахуванням розміру раніше виплаченої суддівської винагороди за вказаний період;

встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов`язати відповідачів в 30-денний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення (а.с.1-6).

Розгляд цієї справи проведено судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження (а.с.18-19).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.39-43).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.45-52).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що за період з січня по березень 2025 року обчислення суддівської винагороди позивача проведено з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, що встановлений в абз.5 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», на рівні 2102 грн. Водночас, такий розрахунок є протиправним, оскільки при обчисленні розміру суддівської винагороди слід виходити з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01.01.2025р., в розмірі 3028 грн.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, згідно з Указом Президента України № 351/2021 від 11.08.2021р. «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді господарського суду Закарпатської обл. (а.с.7-9).

Наказом голови господарського суду Закарпатської обл. «Про зарахування судді ОСОБА_1 до штату господарського суду Закарпатської області» № 02.4-06/34-к від 13.08.2021р. зараховано з 16.08.2021р. ОСОБА_1 до штату господарського суду Закарпатської обл. (а.с.10).

Відповідно до наказу голови господарського суду Закарпатської обл. № 02.4-06/57-к від 16.12.2021р. позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу. Окрім того, додатково застосовано до базового розміру посадового окладу судді регіональний коефіцієнт 1,1 як судді, що здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб, з 15.12.2021р. (а.с.11).

За період з 01.01.2025р. по 31.03.2025р. обчислення суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на рівні 2102 грн. (а.с.12-13).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що суддівську винагороду за спірний період позивачу обчислено, виходячи з приписів ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» із розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Із урахуванням правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025р. у справі № 240/9028/24, здійснюючи нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди в спірному розмірі, відповідач діяв правомірно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон № 1402-VIII).

Частиною 1 ст.4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до ч.2 ст.135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з приписами ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.4 ст.135 Закону № 1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (ч.5 ст.135 Закону № 1402-VIII).

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2017р., встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017р.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян врегульовано Законом України № 966-XIV від 15.07.1999р. «Про прожитковий мінімум» (надалі - Закон № 966-XIV).

В розумінні ст.1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною 3 ст.4 Закону № 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, згідно із абз.4 ст.7 Закону України № 4059-IX від 19.11.2024р. «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 3028 грн.

Приписами Закону № 966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Разом з тим, абз.5 цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102 грн.

Починаючи з 2021 року, законодавець не встановлював у законах про Державний бюджет України на відповідний рік прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів, починаючи із 2021 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025р. у справі № 240/9028/24 відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 13.07.2023р. у справі № 280/1233/22 та постанові від 21.03.2024р. у справі № 620/4971/23, і зазначила про те, що, починаючи з 2021 року, у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як достовірно з`ясовано під час судового розгляду, суддівську винагороду за спірний період позивачу обчислено, виходячи з приписів ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» із розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Отже, з урахуванням правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025р. у справі № 240/9028/24, відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн., діяв правомірно.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими в задоволенні заявлених вимог відмовлено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат в цьому апеляційному провадженні є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в адміністративній справі № 260/2339/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 28.10.2025р.