Справа № 640/18956/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Київській області (далі ГУ ДПС у Київській області, відповідач), у якій позивач просила:
- визнати протиправними бездіяльність відповідача щодо збереження відображення в інформаційних базах даних Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику і інтегрованих картках платника податків відомостей та даних відносно ОСОБА_1 , як платника податку на землю та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області внести зміни в Інформаційну систему «Податковий блок» шляхом виключення з них відомостей про платника податку на землю - ОСОБА_1 .
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
11.08.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 підтримує аргументи, викладені у позові.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 дана адміністративна справа передана судді Бондар М.В. для розгляду.
Ухвалою суду від 18.04.2025 зобов`язано сторін надати до суду протягом десяти календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали додаткові докази.
На виконання вимог вказаної ухвали, відповідачем надано до суду додаткові пояснення, з яких вбачається, що відповідно до відомостей інформаційної системи ДПС (станом на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень за ОСОБА_1 обліковується борг у розмірі 14 077,17 грн, який виник на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень та самостійно податних платником податків декларацій. Крім того, відповідно до даних інтегрованої картки платника, ОСОБА_1 24.10.2023 сплачено суму податкового боргу.
До вказаних пояснень відповідачем долучено копію інтегрованої картки платника податків за 2021-2023.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку платників податків в ГУ ДПС у Київській області.
Вважаючи протиправними спірні податкові повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами статті 206 Земельного кодексу України (далі ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з положеннями підпункту 14.1.147. пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до підпункту 14.1.72. пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
На підставі пункту 269.1. статті 269 ПК України платниками податку є:
269.1.1.: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
269.1.2.: землекористувачі.
Відповідно до пункту 271.1. статті 271 ПК України базою оподаткування, є:
271.1.1.: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
271.1.2.: площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Підпунктом 285.1. статті 285 ПК України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (підпункт 285.2. статті 285 ПК України).
Відповідно до пункту 286.1. статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами пункту 286.5. статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Пунктом 287.1. статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 287.5. статті 287 ПК України).
Пунктом 287.6. статті 287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруді (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Згідно з статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до частин 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Пунктом 289.1. статті 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
З аналізу наведених норм слідує, що особа набуває статусу платника земельного податку лише у випадку оформлення права власності або користування на таку земельну ділянку.
Згідно з копією акту про реалізацію предмета іпотеки від 06.05.2020 за ВП №60668308 (а.с. 15), на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. перебувало виконавче провадження №60668308, відкрите 20.11.2019 з примусового виконання виконавчого листа №372/1341/14-ц, виданого 05.12.2014 Обухівським районним судом Київської області.
З розрахунку плати за землю випливає, що цільове призначення земельної ділянки площею 0,362 га для ведення особистого селянського господарства; тариф 108,32; сума земельного податку 39,21 грн (а.с.43).
Отже доказів фактичної реалізації (продажу) зазначеної земельної ділянки у матеріалах справи немає.
Судом було витребувано у позивача додаткові докази, втім ОСОБА_1 не надано відповідних доказів на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві.
Таким чином з долучених до матеріалів справи доказів випливає, що ОСОБА_1 в спірний період була власником зазначеної земельної ділянки.
Щодо позовних вимог про скасування податкового боргу, суд зазначає таке.
Згідно з підпунктами 16.1.3., 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний:
подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;
сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпунктів 36.1.-36.3. статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1. статті 54 ПК України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).
Відповідно до пункту 58.1. ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
ГУ ДПС у Київській області надано до суду пояснення, з яких вбачається, що відповідно до відомостей інформаційної системи ДПС (станом на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень за ОСОБА_1 обліковується борг у розмірі 14 077,17 грн, який виник на підставі:
- 29.10.2015 [3.09] Нараховано податок на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») №9625567 від 30.08.2015 терм. спл. 29.10.2015 сума 3,09 грн;
- 29.10.2015 [66.69] Нараховано податок на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») №9625568 від 30.08.2015 терм. спл. 29.10.2015 сума 66,69 грн;
Також, відповідачем долучено копію інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за 2021-2023.
Згідно з підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
На підставі пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень позивачем податкового зобов`язання до суду не надано.
Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
З наданих документів вбачається, що сума податкового боргу за ОСОБА_1 в розмірі 14 077,14 грн виникла з 2010 року як на підставі самостійно задекларованих грошових зобов`язань (які є узгодженими з моменту подання декларації), так і на підставі вказаних вище податкових повідомлень-рішень, які позивачем не оскаржені, а отже є узгодженими.
Отже вимоги позивача щодо скасування податкового боргу в сумі 14 077,14 грн є безпідставними.
В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Київській області щодо невнесення змін до інформаційних баз даних, а саме, невиключення відомостей про ОСОБА_1 як платника податку на землю з інформаційної системи «Податковий блок», суд вважає таке.
Інформаційні бази даних ДПС (зокрема, система «Податковий блок») є технічними інформаційними ресурсами, які відображають фактичні дані про платників податків, сформовані на підставі податкової звітності та рішень контролюючого органу. Самі по собі дії чи бездіяльність щодо внесення або невнесення інформації до таких систем не створюють, не змінюють і не припиняють податкових зобов`язань платника, а лише мають інформаційний (обліковий) характер.
Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, при цьому обраний спосіб захисту повинен відповідати суті порушення та забезпечувати його реальне усунення.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що у цій частині позову відсутні правові підстави для задоволення вимог, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Київській області судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар