Справа № 120/6015/25
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6015/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

28 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 22.03.2024 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника територіального сервісного центру №0544 (на правах відділу, м. Тульчин, Вінницької області) регіональний сервісний центр у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС).

28.02.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/3003/25 ухвалено вирок, яким, окрім іншого, вирішено:

- затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.01.2025 між прокурором Вінницької обласної прокуратури Веселовського О.О. та обвинуваченим ОСОБА_1 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката Ткача Ю.А., у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2024 за №0000683, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України;

- визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, із застосуванням положень статті 69 Кримінального кодексу України, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 612 000 (шістсот дванадцять тисяч) грн 00 коп., без позбавлення права обіймати певні посади чи займати певною діяльністю та без конфіскації майна.

Наказом ГСЦ МВС від 31.03.2025 року № 2-31/48-КП "Про звільнення ОСОБА_1 ", на підставі пункту 4 частини першої статті 84 Закону України "Про державну службу", ОСОБА_1 звільнено з посади начальника територіального сервісного центру № 0544 (на правах відділу, м. Тульчин, Вінницької області) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС), з 02 квітня 2025 року, у зв`язку із набранням законної сили вироку суду за вчинення умисного кримінального правопорушення, із припиненням державної служби.

Разом із тим, не погоджуючись із наказом ГСЦ МВС від 31.03.2025 № 2-31/48-КП, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/3003/25, окрім іншого, визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про обґрунтованість оскаржуваного у даній справі наказу та, як наслідок, відсутність підстав для його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закону України "Про Державну службу" визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України "Про Державну службу" державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Згідно із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про Державну службу", підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням, окрім іншого, є набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного кримінального правопорушення та/або встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Закону України "Про Державну службу", у випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Як уже було встановлено судом вище, 28.02.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/3003/25 ухвалено вирок, яким, окрім іншого, вирішено:

- затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.01.2025 між прокурором Вінницької обласної прокуратури Веселовського О.О. та обвинуваченим ОСОБА_1 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката Ткача Ю.А., у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2024 за №0000683, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України;

- визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, із застосуванням положень статті 69 Кримінального кодексу України, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 612 000 (шістсот дванадцять тисяч) грн 00 коп., без позбавлення права обіймати певні посади чи займати певною діяльністю та без конфіскації майна.

Відповідний вирок набрав законної сили від 01.04.2025.

Як наслідок, наказом ГСЦ МВС від 31.03.2025 №2-31/48-КП "Про звільнення ОСОБА_1 ", на підставі пункту 4 частини першої статті 84 Закону України "Про державну службу", ОСОБА_1 звільнено з посади начальника територіального сервісного центру № 0544 (на правах відділу, м. Тульчин, Вінницької області) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС), з 02.04.2025, у зв`язку із набранням законної сили вироку суду за вчинення умисного кримінального правопорушення, із припиненням державної служби.

Поряд із цим, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного наказу від 31.03.2025 №2-31/48-КП представник позивача зазначив, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/3003/25 не було застосовано до позивача покарання у вигляді встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави.

Разом із тим, такі твердження представника позивача суд оцінює критично та звертає увагу на те, що за своїм юридичним змістом застосування в офіційно-діловому, нормативному та науковому стилях сполучників "та" і "або" через скісну риску передбачає можливість обрати як варіант їх використання як єднального, так і розділового сполучників.

Обидва сполучники в такій конструкції є самостійними, незалежними один від одного та мають рівне юридичне значення.

При цьому розділовий сполучник "або" вказує на альтернативність обставин, які мають наслідком звільнення державного службовця із займаної посади. Тобто, використання розділового сполучника "або" вказує на те, що наслідок настає за наявності хоча б однієї з перелічених умов.

Тобто, вказаною правовою нормою визначено дві самостійні підстави для звільнення державного службовця - (1) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного кримінального правопорушення, і (2) встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави, при чому ці дві підстави можуть існувати як окремо, так і одночасно.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 по справі №822/3013/17.

Таким чином, враховуючи те, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/3003/25, окрім іншого, визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість оскаржуваного у даній справі наказу та, як наслідок, відсутність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 жовтня 2025 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.