Справа № 400/4131/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4131/24

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:30.12.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Миколаївській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності;

- зобов`язати ГУПФ України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за період з 01 червня 2023 року по 01 березня 2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) опрацював документи позивача з липня 2023 року по 14 грудня 2023 року, тобто майже сім місяців, а ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) після нього доопрацював ті самі документи три місяці, аж до 14 березня 2024 року. Ще сім днів доопрацьовані документи пролежали в ІНФОРМАЦІЯ_4 , очікуючи відправлення до ГУПФ України в Миколаївській області, яке відбулось лише 20 березня 2024 року.

Зважаючи на вказане, вина за пропущений строк подання документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України лягає на ІНФОРМАЦІЯ_3 і його структурний підрозділ ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що, згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №651884 інвалідність позивачу встановлена до 01 березня 2024 року. У зв`язку з тим, що на день звернення за призначенням пенсії (20 березня 2024 року) позивач не визнаний особою з інвалідністю, тому відсутні підстави для призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Миколаївській області від 29 березня 2024 оку №1400-0307-8/28095 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ).

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ за період з 01 червня 2023 року по 01 березня 2024 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст. 18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Апелянт вказує, що 20 березня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов пакет документів із заявою від 23 листопада 2023 року для призначення пенсії по інвалідності позивачу відповідно до Закону №2262. Судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №651884 інвалідність позивачу встановлена до 01 березня 2024 року. У зв`язку з тим, що на день звернення за призначенням пенсії позивач не визнаний особою з інвалідністю, тому відсутні підстави для призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ. Відтак, рішення апелянта від 29 березня 2024 року №1400-0307-8/28095 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 в результаті поранень і захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, 01 червня 2023 року отримав 3 групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Миколаївської обласної ради серії 12 ААВ №651884.

Дата огляду: 01 червня 2023 року.

Інвалідність встановлено до 01 березня 2024 року.

У червні 2023 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про направлення документів для призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 квітня 2024 року №2847, наданого на запит представника позивача, документи щодо призначення позивачу пенсії були 30 листопада 2023 року направлені ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із наданого на запит представника позивача листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 квітня 2024 року №9/1/3115 встановлено, що після опрацювання документів для призначення позивачу пенсії по інвалідності, ІНФОРМАЦІЯ_4 20 березня 2024 року направив документи позивача до ГУПФ України в Миколаївській області за вих.№9/1/2193 від 14 березня 2023 року.

29 березня 2024 року ГУПФ України в Миколаївській області прийнято рішення №1400-0307-8/28095 про відмову в призначенні позивачеві пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Підстава відмови: на день звернення за призначенням пенсії, 20 березня 2024 року, ОСОБА_1 не визнаний особою з інвалідністю.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство ставить особу, що має право на призначення пенсії, у залежність від дій уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсії. Позивач, через тривалу бездіяльність органів ТЦК, був позбавлений свого конституційного права на призначення пенсії по інвалідності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав, що належним захистом прав позивача є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання ГУ ПФУ призначити на виплатити позивачеві пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ з 01 червня 2023 року по 01 березня 2024 року.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: квитанцію до прибуткового касового ордера №28 від 01 квітня 2024 року на суму 20 000 грн. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, а також враховуючи ціну позову, яка значно менша ніж розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 20 0000 грн є неспівмірною. Одночасно з цим, з урахуванням принципу справедливості та обставин справи, обсягу опрацьованого матеріалу, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно ст. 18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно ст. 26 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою.

Згідно п.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року №10-1) (далі Порядок №3-1) заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Пунктом 11 розділу І Порядку №3-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку №3-1 для призначення пенсії по інвалідності орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від медико-соціальної експертної комісії виписку з акта огляду МСЕК про визнання заявника особою з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №651884 інвалідність позивачу встановлена до 01 березня 2024 року.

Підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії, як вказано ГУПФ України в Миколаївській області, є те, що на день звернення за призначенням пенсії позивач не визнаний особою з інвалідністю.

Колегія суддів вказує, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії до уповноваженого органу відразу після отримання інвалідності, аж у липні 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 передав документи позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 лише ІНФОРМАЦІЯ_8 , у свою чергу, скерував документи позивача лише 20 березня 2024 року, після спливу часу встановленої позивачеві інвалідності.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що законодавство ставить особу, що має право на призначення пенсії, у залежність від дій уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсії. Позивач, через тривалу бездіяльність органів ТЦК, був позбавлений свого конституційного права на призначення пенсії по інвалідності.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.