Справа № 520/32984/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 жовтня 2025 р. справа № 520/32984/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (пров. Транспортний, буд. 2, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62416, ) про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення житлової комісії виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району від 29 травня 2024 року № 11/13-24 про відмову у взятті на квартирний облік як особи, що потребує поліпшення житлових умов, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати житлову комісію виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району внести ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру громадян, які погребують поліпшення житлових умов, з 08 квітня 2024 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (пров. Транспортний, буд. 2, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62416, ) про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/32984/24 - скасовано.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.05.2025 (підстави здійснення ароматизованого розподілу: необхідність визначення складу суду), справа розподілена до провадження судді Олексія Котеньова.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 прийнято до розгляду позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Пісочинської селищної ради із заявою та доданими до неї документами щодо взяття його на квартирний облік при виконавчому комітеті Пісочинської селищної ради. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 29.05.2024 № 11/13-24 йому відмовлено у взятті на квартирний облік.

Представником позивача надано відзив на позовну заяву, в якому останні заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та вказує, що на звернення ОСОБА_1 від 08.04.2024 року щодо взяття на квартирний облік житловою комісією Пісочинської селищної ради було проведено перевірку документів і встановлено, що заявник є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також власником житлового будинку загальною площею 116,1 кв.м у смт. Коломак та квартири площею 43,4 кв.м у селищі Пісочин.

Відповідача зазначає, що члени сім`ї заявника забезпечені житлом: невістка володіє квартирою площею 37,8 кв.м, інша невістка проживає з донькою у будинку площею 109,3 кв.м. Таким чином, площа житла, яка припадає на кожного зареєстрованого члена сім`ї, становить 14,67 кв.м, що перевищує норму, визначену «Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов...», затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР № 470 від 11.12.1984 року. У зв`язку з цим рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 29.05.2024 № 11/13-24 ОСОБА_1 правомірно відмовлено у взятті на квартирний облік, оскільки він та члени його сім`ї забезпечені житловою площею у межах встановлених норм, а доказів непридатності наявного житла заявником не надано.

Щодо неналежності акта обстеження житлової будівлі від 10 вересня 2024 року, відповідач зазначив таке.

Відповідач критично оцінює акт обстеження житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , від 10.09.2024 року, поданий позивачем у складі адміністративного позову.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків…», належним документом, який підтверджує непридатність житлового приміщення для проживання, є рішення виконавчого комітету відповідного органу місцевого самоврядування (п. 8 Порядку).

Доданий акт не відповідає вимогам зазначеної постанови, не має належної правової сили та не може вважатися достовірним доказом невідповідності житла санітарним чи технічним нормам. Крім того, акт складено 10.09.2024, тобто після прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради (від 29.05.2024 р.), що додатково свідчить про його неналежність як доказу у даній справі.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій останні підтримав правову позицію викладену у позовній заяві.

Інші заяви по суті справи не надходили.

Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 07.07.2025 по 25.07.2025 та з 11.08.2025 по 24.08.2025 року.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши аргументи учасників спору, викладені в заявах по суті справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_2 та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_3 .

Згідно з медичного висновку № 1193 лікарсько-консультаційної комісії поліклініки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» від 14.12.2023 ОСОБА_2 страждає на рак ампулярного відділу прямої кишки T2NoMo, стан після оперативного лікування.

Вказане захворювання віднесено до Переліку хронічних захворювань, за наявності яких особи не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї Додатку №1 до Наказу МОЗ УРСР від 08.02.1985 р. № 52 , розділу VIII п.1. (в редакції, чинній на час проведення обстеження ЛКК).

08 квітня 2024 року позивач звернувся до Пісочинської селищної ради з заявою та доданими до неї документами щодо постановки його у складі сім`ї 2 особи, на квартирний облік при виконавчому комітеті Піосчинської селищної ради.

Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 29.05.2024 № 11/13-24 відмовлено у постановці на квартирний облік гр. ОСОБА_1 .

За результатами проведеної роботи встановлено, що ОСОБА_1 (заявник) є пенсіонером та має ІІ групу інвалідності, та має посвідчення серії НОМЕР_3 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, також встановлено, що заявник володіє квартирою з житловою площею 43,4 кв.м за адресою АДРЕСА_3 . Відповідно до витягу №1095/08.04.2024 у вищенаведеній квартирі зареєстровано 4 особи: заявник, дружина та два дорослих сина 1990 та 1988 року народження. Опрацювавши додатки подані до заяви також було встановлено, що сини заявника одружені. Перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено право власності ОСОБА_3 (невістки заявника) на однокімнатну квартиру з загальною площею 37,8 кв.м та житловою площею 18 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 (в якій зареєстровано двое людей: невістка та онук заявника).

Перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що друга невістка забезпечена житловою площею разом з донькою, які зареєстровані в домі батька ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_5 та має житлову площу у розмірі 71,2 кв.м та загальну площу 109,3 кв.м.

Також перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено право власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 116,1 кв.м. та житловою площею 70,1 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином, на кожного зареєстрованого (проживаючого в будинку) члена сім`ї припадає 14,67 м.кв. Порядок взяття громадян, потребуючих поліпшення житлових умов врегульовано "Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", які затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470. На виконання приписів цього підзаконного акту, житловою комісією Пісочинської селищної ради проведено засідання щодо вказаного питання та прийнято рішення про відмову в задоволені заяви.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частини другої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Частиною першої статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до статті 31 ЖК України визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Статтею 36 ЖК України передбачено, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Загальні підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов визначені статтею 34 ЖК України, відповідно до положень якої потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Згідно статті 47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Згідно з абзацом першим пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Отже, чинним законодавством врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями громадян.

Постановою ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі Правила №470).

Відповідно до пункту 13 Правил №470 на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом із радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 10-14 частини другої статті 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих, визначених абзацами четвертим-восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим-двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах, зокрема, особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (пункт 14 Правил №470).

Відповідно до пункту 15 Правил №470 на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Виконавчі комітети разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік.

Згідно абзацу 2 пункту 15 Правил №470 громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав статус особи, яка є інвалідом 2 групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_3 ,

Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на праві спільною власності володіють квартирою площею 43,4 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.

Відповідно до довідки №3855 про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Разом із тим, суд враховує, що надана довідка про склад зареєстрованих осіб підтверджує фактичне проживання у квартирі чотирьох повнолітніх осіб у помешканні загальною площею 43,4 кв.м, що становить приблизно 10,85 кв.м на одну особу, тобто менше норми житлової площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (13,65 кв.м на одну особу).

Однак, при цьому суд бере до уваги, що позивач є власником ще одного житлового об`єкта будинку загальною площею 116,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про ресторацію права власності від 25.09.2019.

Відповідно до акта обстеження житлової будівлі по АДРЕСА_2 від 10.09.2024, встановлено, що зазначена житлова будівля перебуває в аварійному стані та є непридатною для проживання.

Разом із тим, суд зазначає, що вказаний акт обстеження житлової будівлі від 10.09.2024 року не був наданий відповідачу під час розгляду заяви про взяття позивача на квартирний облік, у зв`язку з чим не міг бути врахований житловою комісією Пісочинської селищної ради при ухваленні рішення від 29.05.2024 № 11/13-24.

Відповідно до пункту 8 Порядку, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання » виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо придатності жилого будинку (жилого приміщення) для проживання.

У випадках, коли виконавчий комітет місцевої Ради дійде висновку про можливість і доцільність усунення негативних факторів шляхом проведення капітального ремонту жилого будинку (жилого приміщення), він приймає рішення про проведення такого ремонту.

Наданий позивачем акт не містить ознак такого рішення, складений лише комісією без затвердження виконавчим органом та не відповідає вимогам вищевказаного Порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що акт обстеження від 10.09.2024 не може бути визнаний належним і допустимим доказом непридатності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , для проживання.

Разом із тим, суд враховує, що позивач належить до категорії осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак реалізація такого права можлива лише за наявності визначених законом підстав для визнання громадянина таким, що потребує поліпшення житлових умов, і за умови належного документального підтвердження обставин, які свідчать про непридатність наявного житла для проживання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 29.05.2024 № 11/13-24 прийнято в межах повноважень, у спосіб та з дотриманням процедури, визначеної чинним законодавством, а доводи позивача щодо протиправності зазначеного рішення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (пров. Транспортний, буд. 2, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62416, ) про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 28 жовтня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ