Справа № 420/34381/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви
28 жовтня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Караван Р.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ДПСУ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 10.10.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ДПСУ, у якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 грн., пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з перебуванням безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а саме з 19.06.2023 року по 30.06.2023 року; з 01.07.2023 року по 22.08.2023 року; з 23.08.2023 року по 20.09.2023 року; з 23.09.2024 року по 06.10.2024 року; з 07.10.2024 року по 09.10.2024 року; з 10.12.2024 року по 23.12.2024 року; з 01.08.2023 року по 11.08.2023 року; з 15.08.2023 року по 15.08.2023 року; з 17.08.2023 року по 17.08.2023 року; з 19.08.2023 року по 19.08.2023 року; з 21.08.2023 року по 21.08.2023 року; з 12.08.2023 року по 14.08.2023 року; з 16.08.2023 року по 16.08.2023 року; з 18.08.2023 року по 18.08.2023 року; з 20.08.2023 року по 20.08.2023 року; з 22.08.2023 року по 31.08.2023 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до П за прийняття в період з з 19.06.2023 року по 30.06.2023 року; з 01.07.2023 року по 22.08.2023 року; з 23.08.2023 року по 20.09.2023 року; з 23.09.2024 року по 06.10.2024 року; з 07.10.2024 року по 09.10.2024 року; з 10.12.2024 року по 23.12.2024 року; з 01.08.2023 року по 11.08.2023 року; з 15.08.2023 року по 15.08.2023 року; з 17.08.2023 року по 17.08.2023 року; з 19.08.2023 року по 19.08.2023 року; з 21.08.2023 року по 21.08.2023 року; з 12.08.2023 року по 14.08.2023 року; з 16.08.2023 року по 16.08.2023 року; з 18.08.2023 року по 18.08.2023 року; з 20.08.2023 року по 20.08.2023 року; з 22.08.2023 року по 31.08.2023 року безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з перебуванням безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розрахунку до 100 000 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, враховуючи фактично виплачені суми за вказаний період.
Ухвалою суду від 15.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ДПСУ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
21.10.2025 року представником позивача через систему «Електронний суд», з метою усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 15.10.2025, до Одеського окружного адміністративного суду подано заяву про усунення недоліків, яка зареєстрована канцелярією суду 22.10.2025, у якій зазначено, що За таких обставин, норми КЗпП України не поширюються на правовідносини, що є предметом розгляду даної справи. Посилання суду на той факт, що Позивач мав бути обізнаний щодо розміру свого забезпечення, не відповідають фактичним обставинам. Позивач не обізнаний, та не міг бути обізнаний про детальний розмір належних йому виплат за участь у бойових діях, оскільки розмір таких виплат залежить від багатьох факторів, зокрема від тієї кількості днів фактичної участі у бойових діях, які офіційно підтверджено командуванням відповідної військової частини, у складі якої військовослужбовець виконував бойові завдання.
Військовослужбовець не може знати про наявність чи відсутність у командування відповідної військової частини, документів, які є підставою для виплати додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях. Як вбачається з наданих до матеріалів справи доказів, підтвердження факту участі у бойових діях з деталізацією цієї участі, в тому числі по днях, направлялось безпосередньо від одного командира військової частини до іншого. З огляду на вказане, в тому числі, військовослужбовець позбавлений можливості контролювати обмін відповідною документацією між командуванням різних військових частин, у складі яких він виконував бойові розпорядження.
Позивач звертається до суду з підстав незаконної відмови Відповідача у нарахування відповідних додаткових виплат, передбачених зокрема постановою Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022р. Відмову Позивач отримав лише у вересні 2025 року.
Щодо вказаної заяви суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 та 2 статті 233 КЗпП України (в редакції після 19.07.2022) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
До 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
В позовній заяві позивачем заявлені вимоги щодо ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди з 19.06.2023 року по 30.06.2023 року; з 01.07.2023 року по 22.08.2023 року; з 23.08.2023 року по 20.09.2023 року; з 23.09.2024 року по 06.10.2024 року; з 07.10.2024 року по 09.10.2024 року; з 10.12.2024 року по 23.12.2024 року; з 01.08.2023 року по 11.08.2023 року; з 15.08.2023 року по 15.08.2023 року; з 17.08.2023 року по 17.08.2023 року; з 19.08.2023 року по 19.08.2023 року; з 21.08.2023 року по 21.08.2023 року; з 12.08.2023 року по 14.08.2023 року; з 16.08.2023 року по 16.08.2023 року; з 18.08.2023 року по 18.08.2023 року; з 20.08.2023 року по 20.08.2023 року; з 22.08.2023 року по 31.08.2023 року, а отже на заявлені позовні вимоги розповсюджується тримісячний строк звернення до адміністративного суду.
Суд зауважує, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Судом враховується, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові з яких вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання грошового забезпечення особою, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання грошового забезпечення, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових грошового забезпечення звернулась до військової частини із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від військової частини відповіді на подану нею заяву.
Грошове забезпечення позивач отримував щомісяця, тому про порушення свого права позивач мав бути обізнаний на кожне 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому повинна була здійснюватись така виплата (з першого до першого числа).
Позивачем на підтверження факту не виконання відповідачем своїх зобов`язань з неповної виплати додаткової винагороди надани виписка з банківського рахунку від 10.04.2025 року, що свідчить про обізнаність позивача про порушення його прав на відповідну дату.
При цьому, як свідчить копія ордеру відповідний договір про надання правничої допомоги з адвокатом було укладено позивачем 16.04.2025 року, тобто на вказану дату позивач цілком усвідомлено розумів про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Суд також зауважує, що як свідчить вказана банківська виписка від 10.04.2025 позивач з 15.01.2025 року почав отримувати грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 . Вказані обставини свідчать, що позивача було виключено зі списків особового складу відповідача та з ним повинен був здійснений відповідний розрахунок, а тому суд дійшов про наявність спору саме щодо виплати грошового забезпечення позивача, а тому суд відхиляє доводи представника позивача, що на спірні правовідносини не розповсюджуються положення статті 233 КЗпП України.
Вказані обставини у своїй сукурності свідчать, що станом на 16.04.2025 року позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а тому передбачений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду сплив 16.07.2025 року.
Жодних поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин пропуску визначеного статтею 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду щодо неправомірного на його думку нарахування виплат після 19.07.2022 позивачем не надано.
Позивач звернувся до суду з цим позовом 10.10.2025, тобто з пропуском встановлено строку звернення до адміністративного суду.
Зі змісту заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.
Таким чином, наведені представником позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані судом поважними, а тому вказана заява задоволенню не підлягає.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
За викладених обставин, суд визнає наведені позивачем в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду неповажними.
Про наявність інших підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, представник позивача у своїй заяві не повідомляє.
Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з пунктом 8 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті 169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - залишити без задоволення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ДПСУ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Роман КАРАВАН