Справа № 363/3215/25
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.10.25 363/3215/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

представника позивача адвоката Навродського О.В.,

представника відповідача Заріцького С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгород, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №296 від 08.05.2025 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2025 представником позивача адвокатом Навродським О.В. до Вишгородського районного суду Київської області подано вказаний адміністративний позов, у якому просить скасувати постанову №296 від 08.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити, а також просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу згідно наданого попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат: складання процесуальних документів (позовна заява) 5 годин 4000,00 грн; представництво у суді в судовому засіданні 1560,00 грн, гонорар по справі 3000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 08.05.2025 №296, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме, 05.03.2025 близько 15:20 у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши направлення 2/8/2899 від 05.02.2025 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я відмовився від проходження військово лікарської комісії, чим порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з накладенням штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Не погоджуючись із обставинами, викладеними у постанові, сторона позивача зазначає, що позивач не порушував вимог закону, а інформація, зазначена у постанові, не підтверджується доказами, оскільки працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 після складання протоколу про адміністративні правопорушення від 05.03.2025 №296 не зібрано жодного доказу про те, що позивач відмовився від проходження ВЛК, як і зазначено в оскаржуваній постанові, що позивач пояснив, що не відмовляється від ВЛК, у зв`язку з чим вважає, що постанова підлягає скасуванню. Також зазначає, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи та про постанову, при цьому вказує, що 08.05.2025 представником позивача адвокатом Навродським О.В. було подано клопотання про перенос розгляду справи призначений на 08.05.2025, яке працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняли та повідомили, що про розгляд справи повідомлять за вчасно засобами мобільного зв`язку, чи повісткою. Позивач дізнався про оскаржувану постанову після того як представник Позивача 02.06.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою з`ясування коли відбудеться розгляд справи. Натомість працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 була видана оскаржувана постанову від 08.05.2025 №296.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення недоліків, зазначених у вказаному судовому рішенні, протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

27.06.2025 до суду, засобами поштового зв`язку від представника позивача адвоката Навродського О.В. надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору та докази отримання копії оскаржуваної постанови саме 02.06.2025.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.07.2025 клопотання представника позивача про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, поновлено строк на оскарження постанови №296 від 08.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 06:00 09.09.2025, про що учасників провадження повідомлено у порядку, встановленому КАС України.

09.09.2025 представником відповідача подано до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши причини неможливості прибути у судове засідання, а також подано відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку для його подання з тих підстав, що підготовкою відзиву та інших документів у ІНФОРМАЦІЯ_4 займається один військовослужбовець, який через перебування у щорічній відпустці, а також у зв`язку з надходженням великої кількості позовних заяв та необхідністю опрацювання великої кількості адміністративних проваджень, та приймання участі у заходах, пов`язаних із проведенням оповіщення громадян, не мав можливості підготували відзив у встановлений судом строк, а тому просив визнати причини не подання відзиву поважними та поновити його.

Так, у відзиві на адміністративний позов, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову зазначивши, що 05.03.2025 о 15:20 працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 було доставлено громадянина України ОСОБА_1 , який, як було встановлено, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації жодного разу не прибував до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання, а також у порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не проходив медичного огляду для визначення придатності до проходження військової служби. Зважаючи на те, що громадянин ОСОБА_1 являється військовозобов`язаним і не надав документів, що підтверджували б його право на відстрочку чи бронювання, йому було видано направлення №2/8/2899 на проходження військово-лікарської комісії, підписане начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , та запропоновано пройти військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби, але той безпідставно відмовився. При цьому, військовозобов`язаний ОСОБА_1 зазначив, що він готовий пройти медичний огляд, але за місцем свого проживання. Обставини відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду підтверджуються відеозаписом, копія якого додається до відзиву. Також, у відзиві зазначено, що громадяни, які являються військовозобов`язаними під час дії особливого періоду зобов`язані проходити військово-лікарську комісію не рідше одного разу на рік, але ОСОБА_1 вимог закону не виконав, чим вчинив адміністративне правопорушення, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Доводи позивача про те, що він погоджується пройти військово-лікарську комісію за місцем свого проживання не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 мав можливість протягом майже 4 років самостійно пройти військово-лікарську комісію, але він свідомо цього не зробив. Крім цього, з часу складання протоколу про адміністративне правопорушення 05.03.2025 до часу ухвалення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 08.05.2025, він так і не пройшов військово-лікарську комісію, що вказує на свідоме порушення та не виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Доводи представника позивача про те, що розгляд справи було проведено без участі позивача, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не відповідають дійсності, оскільки, як убачається із матеріалів справи позивач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи.

До відзиву додано відеозапис, проте не додано копії матеріалів адміністративної справи, про що зазначено у додатках до відзив, та 09.09.2025 працівниками Вишгородського районного суду Київської області складено акт про відсутність документів, зазначених у додатках.

У судове засідання, призначене на 09.09.2025, з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився.

З урахуванням думки представника позивача, ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання, клопотання представник позивача про поновлення строку для подання відзиву було задоволено та прийнято відзив на позов, проте зважаючи на відсутність копії матеріалів адміністративної справи, акт, складений працівниками суду про відсутність додатків до відзиву, а також клопотання про відкладення розгляду справи, у судовому засіданні оголошено перерву до 25.09.2025 до 16:00, про що повідомлено учасників провадження.

У судове засідання, призначене на 25.09.2025, з`явилися представники сторін. Оскільки представник відповідача не був обізнаний про відсутність у матеріалах судової справи копії матеріалів адміністративної справи №296 щодо ОСОБА_1 , про долучення якої було зазначено у додатках до відзиву, у судовому засідання продовжено перерву до 24.10.2025 та надано представнику відповідача можливість подати до суду матеріали адміністративної справи, на підставі яких винесено оскаржувану постанову.

У зв`язку з тим, що наступну дату судового засідання до Автоматизованої системи документообігу суду (АСДС) «Д-3» помилково внесено 27.10.2025 об 11:00, інформація про що розміщена на офіційному сайті «Вишгородського районного суду Київської області», і 24.10.2025 до суду не з`явився представник відповідача, судовий розгляд справи 24.10.2025 не відбулося. Про розгляд справи на 27.10.2025 повідомлено учасників провадження.

Після цього, до суду представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме Інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я, що причин неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а представником відповідача повторно подано до суду, відзив з додатками, в тому числі копію матеріалів адміністративної справи №296 щодо ОСОБА_1 .

У судове засідання, призначене на 27.10.2025 з`явилися представники сторін.

Під час розгляду справи, представник позивача, надавши пояснення щодо обґрунтування позову у промові, зазначив, що під час складання 05.03.2025 протоколу про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 , йому не було надано та ним не було отримано документу про направлення на огляд і він не відмовлявся пройти ВЛК, зазначивши, що пройде огляд за місцем проживання. Також представник позивача пояснив, що під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, представник з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 і подавав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 хворіє та хоче бути присутнім під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. 08.05.2025 представником позивача було подано клопотання про відкладання розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте, як йому зазначили у РТЦК, за відсутності керівника, йому пізніше повідомлять наступну дату розгляду справи, однак 08.05.2025 відповідачем було розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 і його представника та винесено оскаржувану постанову.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що ОСОБА_1 , перебуваючи у розшуку, 05.03.2025 відмовився пройти ВЛК згідно направлення, що зафіксовано на відеозаписі, і станом на 08.05.2025, коли адміністративну справу було розглянуто, так і не пройшов медичний огляд за місцем проживання, у зв`язку з чим він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Також, представник відповідача зазначив про відсутність поважності причин неявки ОСОБА_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а медичні документи, надані представником позивача, викликають у нього сумніви, та подавалися з метою затягування розгляду справи та уникнення адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, в тому числі відеозапис від 05.03.2025, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до права, визначеного у частині першій статті 5 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 19 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 08.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №296, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі

25500 гривень (а.с. 6).

Як зазначено у вказаній постанові, 05 березня 2025 року близько 15 год. 20 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянин України ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії особливого періоду, отримавши направлення №2/8/2899 від 05.02.2025 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, відмовився від проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 було доведено вимоги законодавства щодо відповідальності за відмову від проходження військово-лікарської комісії, зокрема про адміністративну відповідальність. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що не відмовляється від проходження медичного огляду.

Далі, по тесту постанови наведено положення частини першої статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 210-1 КУпАП, частини п`ятої статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 6, 69, 74, 74-1 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024, а також зазначено, що ОСОБА_1 заявляючи про те, що не відмовляється від проходження медичного огляду з часу складення протоколу 05.03.2025, на час ухвалення постанови не вчини жодних дій направлених на проходження ним військово-лікарської комісії. Будучи повідомленим про час розгляду справи 08.05.2025, представник ОСОБА_3 подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки ОСОБА_1 захворів. Представник ОСОБА_3 клопотання про відкладення справи подавав 10.03.2025, 01.04.2025 та 08.05.2025. З доданих до клопотань доказів не вбачається поважності причин неявки ОСОБА_1 до територіального центру комплектування. Відтак, будучи військовозобов`язаним, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду зобов`язаний проходити військово-лікарську комісію не рідше одного разу на рік, але він без жодних правових підстав не виконав вимог закону. З огляду на встановлені обставини, вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Так, у протоколі №296 від 05.03.2025 про адміністративне правопорушення, складеного старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП зазначено, що 05.03.2025 близько 15:20 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до проходження військової служби в особливий період, чим порушив частину першу статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 6).

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статті 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10.03.2025.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення для пояснень і зауважень щодо змісту протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що не відмовляється від проходження ВЛК.

До протоколу дожається: копія паспорта, копія картки платника податків, при цьому не зазначено про наявність направлення для проходження ВЛК.

ОСОБА_5 , в особі представника, не погоджуючись із постановою №296 від 08.05.2025 про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. А частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Диспозиція статті 210-1 КУпАП має бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобов`язаними, резервістами порушено у період особливого стану.

Як встановлено судом, за змістом протоколу №296 від 05.03.2025 за частиною третьою статті 210 КУпАП, військовозобов`язаному ОСОБА_1 інкриміновано відмову проходити військово-лікарську комісію для визначення придатності до проходження військової служби, що призвело до порушення частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Після цього, постановою відповідача №296 від 08.05.2025, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 201-1 КУпАП, з тих підстав, що 05.03.2025 ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії особливого періоду отримавши направлення №2/8/2899 від 05.02.2025 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, відмовився від проходження військово-лікарської комісії, що передбачено частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі за №513/899/16-а.

Згідно із абзацом 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суд зазначає, що особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порушення якого ставиться у вину позивачу, громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до пункту 3 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Додатку 2 до порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Абзацом 2 пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМ України №560 від 16.05.2024 (у редакції, чинній станом на 05.03.2025, далі Порядок), встановлено, що особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

У абзаці 3 пункту 69 Порядку, зазначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Згідно пункту 74 Порядку, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.

Пунктом 74-1 Порядку встановлено, що роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Так, згідно пункту 70 Порядку, Порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

А частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Наказ № 402).

Це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу. Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 1.1 розділу І Наказу № 402).

Пунктом 3.1. розділу ІІІ Наказу № 402 встановлено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Відомості з направлення, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до ІКС шляхом електронної інформаційної взаємодії.

Згідно пункту 3.5 розділу ІІІ Наказу № 402 військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у ТЦК та СП до чергового огляду, а на офіцерів у їх особових справах постійно (пункт 3.6 розділу ІІІ Наказу № 402).

Якщо офіцери запасу раніше служили у Збройних Силах України або інших військових формуваннях, тоді ТЦК та СП у направленні на огляд вказує, коли і з якої причини вони були звільнені у запас. На звільнених із військової служби за станом здоров`я у ВЛК обов`язково подається Свідоцтво про хворобу (додаток 11) або його копія (пункт 3.7 розділу ІІІ Наказу №402).

Отже, чинним законодавством встановлено імперативний обов`язок перед походженням військово-лікарської комісії надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну документацію, яка стосується стану його здоров`я, у тому числі медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Таким чином, проходженню особою військово-лікарської комісії має обов`язково слідувати вручення йому відповідної повістки на таку дату, з метою надання часу належним чином звернутися до лікаря для отримання медичної карти амбулаторного хворого формою №025/о, а також підготувати та зібрати виписки з медичної документації тощо.

Зважаючи на необхідність забезпечення оборонних потреб держави та одночасно дотримання прав і свобод громадян, законодавство встановлює розумні строки для проходження військово-лікарської комісії (пп. 2.8.6 п. 2.8 розділу I Наказу № 402).

Отже, з наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560.

З урахуванням аналізу викладених вище положень нормативних актів, з огляду на досліджені у судовому засіданні докази, судом встановлено, відсутність у матеріалах справи доказів вручення позивачу повістки з зазначенням часу і дати проходження ВЛК, про прийняття рішення військово-лікарської комісії чи відповідного районного(міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про направлення позивача для проходження медичного огляду, про вручення примірника цього рішення позивачу чи надання йому можливості ознайомитись з рішенням, а також вручення позивачу під розписку роздрукованого направлення, сформованого відповідно до вимог пункту 74-1 Порядку, з доведенням до відома позивача вимог законодавства щодо відповідальності за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

При цьому, суд також акцентує увагу, що наявність у матеріалах адміністративної справи направлення №2/8/2899 від 05.03.2025, не свідчить про дотримання відповідачем порядку, встановленого викладеними вище положеннями чинного законодавства України, щодо направлення військовозобов`язаного для проходження військово-лікарської комісії, оскільки, як стверджує сторона позивача, будь-яких документів щодо направлення ОСОБА_1 для проходження ВЛК 05.03.2025 йому не було пред`явлено для ознайомлення та не було вручено під підпис.

Варто зазначити, що у протоколі №296 від 05.03.2025 про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , відсутні посилання на наявність письмового направлення №2/8/2899 від 05.03.2025, а у постанові зазначено про направлення №2/8/2899 від 05.02.2025, яке відсутнє у матеріалах справи.

Посилання представника відповідача на відеозапис від 05.03.2025 щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою

статті 210-1 КУпАП, суд відхиляє, оскільки відеозапис розпочинається із усної пропозиції посадової особи ОСОБА_1 пройти ВЛК, на що останній відповів, що не відмовляється і буде проходити по повістці свого ТЦК. Після цього, представник ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши, що протягом трьох років ОСОБА_1 не пройшов ВЛК за повісткою та перебуває у розшуку, проголосив складений щодо ОСОБА_1 протокол №296 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та його повідомлено про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також запропоновано ОСОБА_1 викласти у протоколі свої пояснення та вручено для ознайомлення текст Попередження про відповідальність за порушення законодавства про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію, правил військового обліку громадян України.

Так, ОСОБА_1 зазначив у протоколі, що не відмовляється від проходження ВЛК, проте відмовився від підпису на тексті Попередження, зміст якого йому було оголошено усно.

При цьому, у матеріалах справи відсутні та на відеозаписі не зафіксовано відомостей щодо наявності на день складання 05.03.2025 протоколу №296 про адміністративне правопорушення рішення/направлення, як окремого розпорядчого документу про проходження ОСОБА_6 ВЛК та вручення йому під підпис такого документу.

Стороною відповідача до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також суду під час розгляду позову, не долучено/не надано відомостей, встановлених за результатом перевірки особи ОСОБА_1 в частині дотримання ним вимог про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, щоб стверджувати, що він перебуває у розшуку, про наявність повістки, виданої «його ТЦК» та її вручення ОСОБА_1 , про що зазначав представник Вишгородського РТЦК на відеозаписі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Суд зауважує, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення адміністративної справи та визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, та відсутності в матеріалах справи відповідних документів (повістки та направлення для проходження військово-лікарської комісії) суд вважає, що спірна постанова через не відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і їх задоволення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, згідно вимог пункту 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Вирішуючи згідно з вимогами пункту2 частини п`ятої статті 246 КАС України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується положенням частини першої статті 132 КАС України, за яким судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, та частини першої статті 139 КАС України, за яким при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 , ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.06.2025, позивачу роз`яснено про необхідність сплати судовий збір у розмірі 605,40 грн за подання позову до суду, при цьому до заяви про усунення недоліків, представником позивача додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 606,00 грн.

З урахуванням викладеного, за відсутності доказів щодо витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, а також відповідної заяви представника позивача про подання таких доказів у порядку, встановленому КАС України, витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень, понесені позивачем, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Інша частина судового збору 0,60 гривень за подання позовної заяви, як надмірно сплачена, може бути повернена позивачу у відповідності до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Міністерством Фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Керуючись статтями 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №296 від 08.05.2025 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №296 від 08.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення на нього стягнення штрафу в розмірі

25500 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі в розмірі 0,2 розміру прожитого мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

У частині відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити.

З урахуванням положень частини четвертої статті 286 КАС України, рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П.Лукач