Справа № 520/28169/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 жовтня 2025 року справа № 520/28169/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом адвоката Орлова Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області (пров. Короленка, буд.19,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Орлов Олександр Олександрович звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить : визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 06.10.2025р., відповідно до якого порушено дисциплінарну справу відносно адвоката Орлова Олександра Олександровича (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2168 від 22.11.2017р., видане Радою адвокатів Харківської області) на підставі скарги (вх. № 686/25), поданої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

24.10.2025р. позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, згідно якої він просив:

- зупинити дію рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 06 жовтня 2025 року, відповідно до якого порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 на підставі скарги (вх. №686/25), поданої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до набрання рішенням суду по цій справі законної сили (по справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування вказаного рішення);

- заборонити Дисциплінарній палаті кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області вчиняти дії щодо розгляду дисциплінарної справи, порушеної за рішенням Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 06 жовтня 2025 року, відповідно до якого порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 на підставі скарги (вх. № 686/25), поданої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до набрання рішенням суду по цій справі законної сили (по справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування вказаного рішення).

В обґрунтування заяви зазначено, що, на думку заявника, оскаржуване рішення є очевидно протиправним, оскільки підстави для його ухвалення були взагалі відсутні, рішення є цілком не вмотивованим, що позбавляє позивача висловлювати свою правову позицію, надавати пояснення, реалізуючи принцип змагальності, що, на переконання заявника, матиме наслідком ухвалення несправедливого та необгрунтованого рішення у дисциплінарній справі.

Крім того, заявник посилався на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки в разі невжиття заходів забезпечення позову позивач буде змушений докладати значних для оскарження рішення, ухваленого в дисциплінарній справі, а його права, які він захищає в цій адміністративній справі не будуть поновлені належним чином. Також заявник вказував і на те, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може призвести до негативних наслідків на професійну діяльність його як адвоката.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Частинами 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як передбачено ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Так само, згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 р. № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 р. застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не вправі надавати оцінку законності та обгрунтованості рішення, дій або бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень, що оскаржуються, оскільки це фактично означатиме проведення судового розгляду по суті позовних вимог без дотримання встановленої процесуальним законом процедури, що є неприпустимим. Між тим, з метою визначення чи є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, що, як вказувалося вище, є за своєю правовою природою тимчасовою правовою охороною прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили, суд повинен пересвідчитися чи дійсно між сторонами виник публічно-правовий спір, та чи є заявлені позивачем вимоги про забезпечення позову такими, що адекватні до предмету спору, співмірними та чи не призведе вжиття таких заходів до заподіяння невиправданої та неспівмірної шкоди правам та інтересам інших осіб.

Вирішуючи наведені питання в даному випадку, суд зауважує, що між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу визнання протиправним та скасування рішення, про зупинення дії якого просить позивач в заяві про вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, позивачем до суду подано позовну заяву про скасування цього рішення з дотриманням правил підсудності та за нею 27.10.2025р. судом відкрито спрощене провадження у справі. Зупинення дії оскаржуваного рішення передбачено як захід забезпечення позову згідно цитованих вище норм ч. 1 ст. 151 КАС України.

Що стосується необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд в даному випадку зауважує, що з наведених заявником міркувань вбачається, що в разі їх не вжиття поновлення прав позивача, про захист яких він просить в цій справі, стане неможливим або значно утрудненим. При цьому суд бере до уваги, що за доводами позовної заяви позивач заперечує саме порушення щодо нього дисциплінарної справи у той спосіб, як це було вчинено відповідачем, вважає, що форма і зміст оскаржуваного рішення впливає на його права та законні інтереси. Також суд погоджується з доводами заявника про те, що порушення дисциплінарної справи впливає на нього як адвоката в аспекті впливу на професійну діяльність. Суд бере до уваги, що відповідно до визначень частини 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю, отже можливим є нанесення шкоди здійсненню цієї діяльності через репутаційні втрати, пов`язані із наявністю щодо адвоката дисциплінарного провадження, яким до нього фактично висунуто обвинувачення у неналежному здійсненні його адвокатської діяльності, порушенні правил адвокатської етики.

Досліджуючи питання можливих негативних наслідків вжиття заходів забезпечення позову в цій справі, суд констатує, що будь-яке обмеження права тягне за собою спричинення певних негативних наслідків для особи, права якої обмежено. Тож, в даному випадку мова йде про справедливий баланс захисту прав, з огляду на що суд зауважує, що вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку вірогідно може призвести до подовження розгляду строків дисциплінарної справи відносно позивача, проте, ураховуючи, що заходи забезпечення позову вживаються до набрання судовим рішенням законної сили, вказане не матиме значного наслідку для відповідача або інших осіб.

Таким чином, наведені заявником обставини, на думку суду, є достатньо обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки вказують на об`єктивні обставини, які свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, утруднення захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів та заподіяння правам позивача необгрунтованих втрат.

При цьому, суд відхиляє доводи заявника про очевидну протиправність оскаржуваного рішення, оскільки, зокрема, його ухвалено повноважним органом та за наявності формальних підстав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150-158, 248, 256, 293 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

- зупинити дію рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 06 жовтня 2025 року, відповідно до якого порушено дисциплінарну справу відносно адвоката Орлова Олександра Олександровича (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2168 від 22.11.2017р., видане Радою адвокатів Харківської області) на підставі скарги (вх. №686/25), поданої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до набрання рішенням суду по цій справі законної сили (по справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування вказаного рішення);

- заборонити Дисциплінарній палаті кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області вчиняти дії щодо розгляду дисциплінарної справи, порушеної за рішенням Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 06 жовтня 2025 року, відповідно до якого порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 на підставі скарги (вх. № 686/25), поданої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до набрання рішенням суду по цій справі законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею (суддями).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Суддя Д.В. Григоров