Справа № 440/8206/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/8206/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності Кременчуцької міської ради щодо набуття права власності на безхазяйне майно, а саме сховища №60322, розташоване за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30 та зобов`язання Кременчуцької міської ради вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, щодо сховища №60322, розташованого за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що сховище №60322 має ознаки безхазяйності, а відповідачем протягом тривалого часу не здійснено належних дій, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності на сховище №60322, зокрема, Кременчуцька міська рада не звернулась до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, чим допущено, за висновком прокурора, протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 17.06.2025 позовна заява заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури до Кременчуцької міської ради Полтавського району Полтавської області прийнята до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

У наданому до суду 25.06.2025 відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, вказав про встановлення протягом ІІ кварталу 2024 на підставі рішення виконавчого комітету від 10.08.2023 №1573 «Про створення комісії з проведення перевірок (обстежень) стану об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту Кременчуцької міської територіальної громади» в ході перевірки (обстеження) фонду захисних споруд цивільного захисту стану готовності укриття №60322, за адресою м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30 як «не готове», балансоутримувач захисної споруди визначено ПрАТ «ПАРИТЕТ», що підтверджено актом оцінки від 09.02.2024 та від 05.11.2024.

Кременчуцька міська рада також зазначила, що у відповідача відсутні повноваження для вчинення дії щодо оформлення та державної реєстрації права власності на сховище №60322.

Крім того, Кременчуцька міська рада заперечувала проти наявності в прокурора права звернення до суду у даних правовідносинах із позовом.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 26.06.2025, прокурор на задоволенні позовних вимог наполягав. Вказав, що відповідно до паспорту сховища №60322 від 02.07.2015 сховище здане в експлуатацію в 1975 році, місткість 150 осіб, загальна площа 137,4 кв.м, підприємство, яке експлуатувало сховище в мирний час ПрАТ «Паритет», .

Відповідно до Акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту сховища № 60322 від 05.11.2024 від 09.02.2024 власник не встановлений. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав за адресою м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30 не зареєстровано право власності на об`єкт цивільного захисту сховище № 60322.

Згідно з договором купівлі-продажу від 30.06.1999 продавець продав, а покупець ПрАТ «Паритет» купив частину будівель цілісного майнового комплексу, однак, туди не увійшло сховище № 60322, що підтверджується і оборотно-сальдовою відомістю підприємства по субрахунку 103 «Будинки та споруди». Також, ПрАТ «Паритет» ще листом від 04.07.2018 повідомляло про аварійний стан сховища і відсутність речових прав на нього.

Згідно із Протоколом засідання комісії з питань подальшого використання захисних споруд цивільного захисту Кременчуцької міської територіальної громади №1 від 04.12.2024, якою вирішено обстежити об`єкти безхазяйного нерухомого майна (захисні споруди цивільного захисту). В переліку захисних споруд цивільного захисту, яке може бути безхазяйним значиться також сховище № 60322. Обстеження проводилось за участі представників Кременчуцької міської ради.

Так, відповідно до Акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту сховища № 60322 від 09.02.2024, від 05.11.2024 власник не встановлений. Дані акти складено за участю представника Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Кременчуцької міської ради.

Балансоутримувачем захисної споруди зазначено ПрАТ «Паритет», однак жодного документального підтвердження відповідач не надав. А в формі акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту, що є додатком до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту (пункт 4 глави 2 розділу VI), затвердженого наказом МВС України від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту», немає можливості обрати інше, ніж «балансоутримувач». А особи, що брали участь в складанні даного акту не мали повноважень і не перевіряли перебування сховища № 60322 на балансі ПрАТ.

У запереченнях на відповідь на відзив та додаткових письмових поясненнях від 07.07.2025 відповідач наполягав на відсутності в позивача права звернення до суду у даних правовідносинах. Вказав, що діяльність органів державної та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує органи державної влади у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів. Отже, відсутність законодавчо визначеної заборони на вчинення певних дій не надає права органам державної та виконавчої влади, органам місцевого самоврядування вчиняти такі дії.

В додаткових поясненнях, поданих до справи 30.07.2025, позивач наполягав на правомірності звернення до суду із позовом.

Ухвалою від 27.08.2025 закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

За адресою: проїзд Галузевий, 30, м. Кременчук, Полтавська область знаходиться сховище №60322, згідно паспорту сховища від 02.07.2015 сховище здане в експлуатацію в 1975 році, місткість 150 осіб, загальна площа 137,4 кв.м, підприємство, яке експлуатувало сховище в мирний час ПрАТ «Паритет», .

Так, відповідно до Актів оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту сховища № 60322 від 09.02.2024, від 05.11.2024 власник не встановлений.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав за адресою м.Кременчук, проїзд Галузевий, 30 не зареєстровано право власності на об`єкт цивільного захисту сховище № 60322.

Згідно з договором купівлі-продажу від 30.06.1999 продавець продав, а покупець ПрАТ «Паритет» купив частину будівель цілісного майнового комплексу, однак, туди не увійшло сховище № 60322, що підтверджується і оборотно-сальдовою відомістю підприємства по субрахунку 103 «Будинки та споруди».

Також, ПрАТ «Паритет» листом від 04.07.2018 повідомляло про аварійний стан сховища і відсутність речових прав на нього.

Кременчуцькою окружною прокуратурою до Кременчуцької міської ради скеровано лист №52-6397вих-25 від 29.04.2025 щодо безхазяйного нерухомого майна захисної споруди цивільного захисту № 60322.

На вказане повідомлення надійшла відповідь №01-36/10042 від 04.06.2025, за змістом якої повідомлено, що захисна споруда цивільного захисту - сховище №60322, що розташоване за адресою: проїзд Галузевий, 30, м. Кременчук не є комунальною власністю Кременчуцької територіальної громади, а відповідно до облікових даних належить ПрАТ «Паритет».

Захисна споруда розташована в промисловій зоні, потребує встановлення та вивчення причин підтоплення споруди. Радіус збору населення з урахуванням радіусу пішохідної доступності населення до захисної споруди становить більше 500 метрів.

За результатами комісійного обстеження сховища №60322 та з урахуванням зібраної інформації встановлено, що відновлення споруди є економічно недоцільним, про що зазначено в акті про подальше використання сховища (протирадіаційного укриття) №60322. Наразі вирішується питання щодо можливості подальшого списання споруди через її підтоплення. Це питання потребує додаткового опрацювання.

Згідно протоколу засідання комісії з питань подальшого використання захисних споруд цивільного захисту Кременчуцької міської територіальної громади № 1 від 04.12.2024 вирішено обстежити безхазяйне нерухоме майно (захисні споруди цивільного захисту). В переліку, який є додатком до вищевказаного протоколу, сховище №60322 віднесено до майна, що може бути безхазяйним.

Щодо наявності повноважень Кременчуцької окружної прокуратури бути суб`єктом звернення до суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частина четверта цієї ж статті вказує, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України "Про прокуратуру" від 14.12.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Статтею 1 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII Про прокуратуру визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Так, згідно з частиною 3 статті 23 Закону № 1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді, у разі порушення або загрози порушення її інтересів, лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У справі №925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 червня 2024 року констатувала, що: прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:

відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.

У пункті 43 постанові Верховного Суду від 11 серпня 2023 року у справі №560/10015/22 Суд звернув увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (пункт 44 постанови від 11 серпня 2023 року у справі №560/10015/22).

Суд встановив, що Кремечуцькою окружною прокуратурою на адресу Кременчуцької міської ради 29.04.2025 скеровано лист №52-6399вих-25 щодо безхазяйного нерухомого майна захисної споруди цивільного захисту № 60452.

На вказане повідомлення надійшла відповідь №01-36/10042 від 04.06.2025, за змістом якої повідомлено, що захисна споруда цивільного захисту - сховище №60322, що розташоване за адресою: проїзд Галузевий, 30, м. Кременчук не є комунальною власністю Кременчуцької територіальної громади, а відповідно до облікових даних належить ПрАТ «Паритет».

Захисна споруда розташована в промисловій зоні, потребує встановлення та вивчення причин підтоплення споруди. Радіус збору населення з урахуванням радіусу пішохідної доступності населення до захисної споруди становить більше 500 метрів.

За результатами комісійного обстеження сховища №60322 та з урахуванням зібраної інформації встановлено, що відновлення споруди є економічно недоцільним, про що зазначено в акті про подальше використання сховища (протирадіаційного укриття) №60322. Наразі вирішується питання щодо можливості подальшого списання споруди через її підтоплення. Це питання потребує додаткового опрацювання.

Згідно протоколу засідання комісії з питань подальшого використання захисних споруд цивільного захисту Кременчуцької міської територіальної громади № 1 від 04.12.2024 вирішено обстежити безхазяйне нерухоме майно (захисні споруди цивільного захисту). В переліку, який є додатком до вищевказаного протоколу, сховище № 60322 віднесено до майна, що може бути безхазяйним.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що у даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Щодо повноважень органів місцевого самоврядування у сфері обліку безхазяйного нерухомого майна, суд встановив наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про оборону України від 06.12.1991 1932-XII (далі Закон 1932-XII) оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

За змістом статті 3 Закону 1932-XII підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

Цивільним захистом, згідно зі статтею 4 КЦЗ України, є комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

В силу пункту 14 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (далі КЦЗ України) захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 32 КЦЗ України до захисних споруд цивільного захисту належить протирадіаційне укриття - це негерметична споруда, в якій створені умови для перебування людей та їх захисту протягом певного часу (не менше 48 годин) шляхом зменшення прогнозованого впливу небезпечних чинників, які можуть виникнути внаслідок надзвичайної ситуації, та іонізуючого опромінення у разі радіаційної аварії і радіоактивного забруднення місцевості та непрямої дії звичайних засобів ураження під час воєнних (бойових) дій та/або терористичних актів.

Згідно з частиною 8 статті 32 Кодексу цивільного захисту України утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел.

Постановою від 10.03.2017 № 138 Деякі питання використання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту Кабінет Міністрів України затвердив Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку (далі Порядок № 138).

Пунктом 3 Порядку № 138 визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Пунктом 9 Порядку № 138 передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Пунктом 3 Порядку № 138 також встановлено, що балансоутримувачі - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно із пунктом 11 Порядку № 138 балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, крім об`єктів, що мають перебувати в постійній готовності.

Відповідно до пункту 26 частини 2 статті 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд.

У постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 904/9685/13 судом зроблено правовий висновок про те, що на орган місцевого самоврядування у випадку ліквідації суб`єкта господарювання, на балансі якого перебували захисні споруд цивільного захисту населення, а також за наявності безхазяйних захисних споруд, покладено прямий обов`язок щодо прийняття рішення про подальше використання таких захисних споруд цивільного захисту, в тому числі взяття їх на баланс та передачу у комунальну власність.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 3, 5 статті 16 Закону № 280/97-ВР визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97-ВР, сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 60 Закону №280 визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, на рухоме та нерухоме майно.

Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 329 ЦК України передбачено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

З вищевикладеним норм вбачається, що сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Тобто, відповідачу у справі, органу місцевого самоврядування, чинним законодавством України надані повноваження щодо вирішення питання використання безхазяйних захисних споруд.

Поняття безхазяйного майна визначене частиною 1 статті 335 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

У постанові від 21.06.2024 у справі № 420/19870/21 Верховний Суд дійшов таких висновків про застосування статті 355 ЦК України у питанні взяття на облік безхазяйних нерухомих речей:

(1) безхазяйною нерухомою річчю є нерухоме майно, яке відповідає двом умовам:

- відомості про це майно відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- власник цього майна невідомий органу місцевого самоврядування, на території якого воно розміщене;

(2) орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено безхазяйну нерухому річ, зобов`язаний звернутися із заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, для взяття безхазяйної нерухомої речі на облік.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Оскільки частина 2 статті 355 ЦК України сформульовано імперативно, звернення з відповідною заявою є обов`язком, а не правом органу місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною першою статті 5 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.

Так, Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

У розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Частиною чотирнадцятою статті 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку.

За результатом розгляду заяви, а також за наявності відомостей про технічні характеристики відповідного безхазяйного нерухомого майна, отриманих з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.

Таким чином, процедура, передбачена статтею 335 ЦК України складається з декількох послідовних етапів, у зв`язку з чим для визнання судом безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено відповідне майно, зобов`язаний:

1) у порядку, визначеному частиною 14 статті 18 Закону та Порядком № 1127, подати до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заяву про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік;

2) після взяття нерухомої безхазяйної речі на облік та внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно забезпечити публікування в друкованих засобах масової інформації оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік;

3) після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі звернутися до суду з належно оформленою заявою про визнання безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю.

Зазначені етапи реалізації цих повноважень органом місцевого самоврядування вказують на те, що заява про визнання безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю подається в порядку окремого провадження за правилами статті 333 ЦК України тільки в разі, якщо цей об`єкт вже перебуває на обліку як безхазяйне майно й оголошення про зазначені обставини опубліковано в друкованому засобі масової інформації не менше року тому.

В порушення вимог частини другої статті 19 Конституції України, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме Кременчуцька міська рада є уповноваженим органом для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйної споруди цивільного захисту на території громади, шляхом звернення з заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, для взяття безхазяйної нерухомої речі на облік.

Споруда цивільного захисту сховище №60322, що знаходиться за адресою: проїзд Галузевий, 30 м. Кременчук, Полтавська область є безхазяйним, адже перебування його у власності не підтверджено сторонами у справі, й відомості про право власності та інші речові права на нього у Реєстрах відсутні.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач не звертався до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а саме вищенаведеної споруди цивільного захисту. Безпідставне зволікання відповідача у питання взяття на облік укриття як безхазяйного майна може призвести до його нецільового використання, руйнування, що прямо порушує інтереси держави.

Зважаючи на вищенаведене, з метою уникнення загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежним утриманням захисної споруди цивільного захисту та готовності її до використання за призначенням, саме Кременчуцька міська рада зобов`язана вживати дії, спрямовані на визначення правового статусу протирадіаційного укриття.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У даній справі прокурор є суб`єктом владних повноважень та виконує функції з представництва інтересів держави у суді відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 р. №1697-VII та частини 3статті 53 КАС України, а тому враховуючи, що витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз не понесено, суд дійшов висновку, що відсутні витрати, які б підлягали стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (проспект Свободи, 4а, м. Кременчук, Полтавська область, 39601, ) до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (площа Перемоги, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо невзяття на облік безхазяйного майна, а саме, сховища № 60322 за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30.

Зобов`язати Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області вчинити дії, спрямовані на взяття на облік безхазяйного майна шляхом: проведення технічної інвентаризації сховища № 60322 за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30 у встановленому законодавством порядку з внесенням відомостей про це до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та присвоєнням цьому об`єкту відповідного ідентифікатора в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва як на об`єкт нерухомого майна; звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйного майна захисної споруди цивільного захисту, сховища №60322 за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30; розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі захисної споруди цивільного захисту, сховища № 60322 за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий, 30 на облік у друкованих засобах масової інформації.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва