Справа № 480/2043/25
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2025 року Справа № 480/2043/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2043/25
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність начальника головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області пов`язаною з ненаданням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 р. по 10.02.2026 р. тривалістю 1 календарний день з 12.03.2025 р. з виплатою грошової допомоги під час надання щорічної основної відпустки начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 .
2. Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 р. по 10.02.2026 р. тривалістю 1 календарний день з 12.03.2025 р. з виплатою грошової допомоги під час надання щорічної основної відпустки, напахувати і виплатити заробітну плату за період відпустки, а саме заробітну плату за 1 календарний день з 12.03.2025 р. і грошову допомогу під час надання щорічної основної відпустки (оклад + надбавка за вислугу + надбавка за ранг) начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 в сумі - 81 865 грн. 00коп. (вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять грн.00 коп.).
Також позивач просить відповідно до вимог п. 2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Крім цього, керуючись вимогами ст. 382 КАС України встановити строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання судового рішення.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 р. по справі №1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 р. №491-о Про поновлення на посаді ОСОБА_1 позивача було поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 05 липня 2018 року. Після поновлення його на посаді за рішенням суду, відповідач не виплачував йому заробітну плату.
Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 125-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача було звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 480/1693/19 наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 року №332-0 Про поновлення на посаді ОСОБА_1 позивача було знову поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 року.
Позивач приступив до роботи і протягом періоду з 24.07.2019 року по 11.03.2025 року перебував на робочому місці, але керівництво головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яке є правонаступником всіх прав та обов`язків Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на протязі вищезазначеного періоду не здійснювало нарахування та виплату заробітної плати.
Позивач неодноразово звертався до Сумського окружного адміністративного суду із позовними заявами про зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період з 24.07.2019 р. по 01.03.2025 р. і рішеннями Сумського окружного адміністративного суду позовні заяви за період з 24.07.2019 р. по 01.08.2024 р. були задоволені, а інші в даний час знаходяться на розгляді в суді.
Позивач звернувся до начальника головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із письмовою заявою від 20.02.2025 р. про надання частини щорічної основної відпустки за період з 11.02.2025 р. по 10.02.2026 р. тривалістю один календарний день з 12.03.2025 р. з виплатою грошової допомоги під час надання щорічної основної відпустки, однак надано відповідь, якою відмовлено у наданні такої вілпускти.
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 18.03.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 не перебуває в трудових відносинах з головним управлінням та зазначив наступне.
Так, на виконання постанови Кабінету Міністрів України (далі ПКМУ) від 21.12.2016 № 988 Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України, Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області реорганізоване шляхом злиття, внаслідок чого посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області скорочена.
У зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 29.08.2018, відповідно до штатного розпису управління, посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відсутня, тому ОСОБА_1 не є працівником Головного управління, згідно наведених документів.
Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено 29.08.2018, штатний розпис та кошторис видатків на утримання цього управління у грудні 2018 року вже не діяли, а на 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки не затверджувались.
Крім того, відповідно до штатного розпису головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області відсутня, отже, позивач не є працівником головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Виходячи з вищевикладених обставин, надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки 1 календарний день 12.03.2025 р., за період роботи з 11.02.2025 р. по 10.02.2026 р. з виплатою заробітної плати за 1 календарний день - 12.03.2025 р. і грошової допомоги при виході в щорічну основну оплачувану відпустку не належить до повноважень головного управління.
Щодо надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки у порядку черговості, яка визначається графіком, відповідач зазначив, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
У Головного управління відсутня інформація щодо надання позивачем належним чином затвердженого графіку черговості надання відпусток.
Враховуючи зазначене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні (а.с. 53-55).
У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 63-71).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що наказом від 01 серпня 1994 року № 57 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду за конкурсом.
Наказом від 17 травня 2002 року № 31-о ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, а наказом від 27 жовтня 2011 року № 1-о призначений на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області).
04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05 липня 2018 року.
Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивач був звільнений з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Національне агентство з питань державної служби, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати: визнано протиправним та скасовано наказ Пенсійного фонду України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 05.04.2019 № 135-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 34653 грн. 44 коп.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 № 332-о ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019.

Позивач звернувся до начальника головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із письмовою заявою від 20.02.2025 р. про надання частини щорічної основної відпустки за період з 11.02.2025 р. по 10.02.2026 р. тривалістю один календарний день з 12.03.2025 р. з виплатою грошової допомоги під час надання щорічної основної відпустки (а.с. 31).

Листом № 1800-07-8/9614 від 05.03.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, повідомлено, що надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 р. по 10.02.2026 р. тривалістю один календарний день з 12.03.2025 р., з виплатою грошової допомоги та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не належить до повноважень головного управління (а.с. 15-17).

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 45 Конституції України встановлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок.

Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Згідно зі ст.7 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIIІ (далі по тексту - Закон № 889-VIIІ) державний службовець має право на: належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення; оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення); відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону.

Відповідно до статті 57 Закону № 889-VIIІ державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Частиною першою статті 58 Закону № 889-VIIІ передбачено, що за кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів.

Статтею 59 Закону № 889-VIIІ встановлено, що щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Згідно з частинами четвертою - шостою статті 79 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

Державні гарантії права на відпустки працівників, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначає Закон України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон України "Про відпустки"), згідно з частиною першою статті 2 якого право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Частиною першою статті 6 Закону України "Про відпустки" передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Про прив`язку такої відпустки до робочого року законодавець веде мову також у частині другій статті 12 цього Закону.

Так, відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про відпустки" щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. Невикористану частину щорічної відпустки має бути надано працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.

Наведене кореспондується з частинами шостою, сьомою статті 79 Кодексу законів про працю України.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що державний службовець має право на щорічну основну та додаткову (за стаж) відпустки, які надаються йому у порядку черговості надання відпусток, яка визначається графіком, що затверджується роботодавцем.

При цьому, підстава виникнення права на отримання грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічної відпустки пов`язана із настанням факту відпрацьованого робочого року.

Порядок надання щорічних відпусток, який визначений нормами статті 10 Закону України "Про відпустки", також передбачає правило, що відпустка надається з прив`язкою до відповідного робочого року, відпрацьованого особою. Частиною дев`ятою вказаної статті також встановлено, що щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.

У постанові від 23 лютого 2021 року у справі № П/811/1858/16 Верховний Суд дійшов висновків, що під час формування фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік для кожного працівника передбачається одна грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка є гарантованою виплатою один раз на рік при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки за відповідний робочий рік. Згідно з положеннями статті 57 Закону № 889-VIIІ підставою для виплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати під час отримання щорічної відпустки визначено саме факт отримання працівником такої щорічної основної відпустки за відповідний рік. Чинні положення законодавства не пов`язують виплату такої грошової допомоги з тривалістю отриманої державним службовцем частини щорічної відпустки та не встановлюють заборону виплати вказаної допомоги під час отримання працівником відпустки тривалістю менше 14 календарних днів. Отже, у випадку поділу щорічної основної відпустки на частини грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачується за заявою працівника один раз на рік при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки незалежно від кількості днів такої відпустки.

З аналізу вищенаведеного випливає, що підстава виникнення у державного службовця права на отримання грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати пов`язана із настанням факту відпрацьованого робочого року.

У той же час, відпрацьований робочий рік не завжди співпадає у часі з бюджетним (календарним) роком. Тому один відпрацьований робочий рік може припадати на два бюджетні (календарні) роки.

Закон не ототожнює робочий рік з бюджетним роком і не ставить реалізацію права державного службовця на отримання грошової допомоги до щорічної відпустки у залежність від спливу бюджетного року.

Приписи статей 45 Конституції України, статті 57 Закону № 889-VIIІ й субсидіарне застосування положень Кодексу законів про працю України та законодавства про відпустки у їхньому системному взаємозв`язку свідчать про те, що допомога до щорічної допомоги є елементом гарантій державного службовця на відпочинок та належного матеріального забезпечення.

Водночас право особи на відпочинок у формі щорічної основної відпустки є невідчужуваним та імперативно забезпечується відповідними правовими гарантіями обов`язковості надання відпустки або, у виняткових випадках, її грошовою компенсацією у встановленому законодавством порядку.

За обставин цієї справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 20.02.2025 про надання йому частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 по 10.02.2026 тривалістю 1 календарний день з 12.03.2025 з виплатою грошової допомоги, та листом від 05.03.2025 (а.с.45-47) відповідач повідомив про відсутність підстав для надання позивачу частини щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги.

Вказана відмова мотивована тим, що посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, на якій поновлено позивача, скорочена, а відповідно до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області вказана посада відсутня, отже, позивач не є працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Відтак, надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки 1 календарний день 12.03.2025, за період роботи з 11.02.2025 по 10.02.2026 з виплатою грошової допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати не належить до повноважень Головного управління.

Суд не погоджується із наведеними доводами відповідача, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що Пенсійним фондом України на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 був виданий наказ від 25.07.2019 № 332-о, яким ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФ України Сумської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, управління фонду України в Тростянецькому районі та Великописарівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області реорганізовано шляхом злиття в Південне об`єднання управління Пенсійного фонду України Сумської області.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" було здійснено реорганізацію деяких територіальних органів Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Згідно додатку до даної постанови Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.06.2019 проведена державна реєстрація припинення Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Відтак, оскільки ГУ ПФУ в Сумській області є правонаступником як Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, так і Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, саме відповідач є уповноваженим суб`єктом на розгляд заяви позивача про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги.

При цьому, зокрема на виконання рішень Сумського окружного адміністративного суду у справах №480/5841/23, №480/8448/23, №480/9852/23, №480/10933/23, № 480/11919/23 про стягнення заробітної плати саме відповідач як роботодавець здійснює нарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_1 .

Відтак, посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з Пенсійним фондом України та у зв`язку з чим надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки 1 календарний день 12.03.2025, за період роботи з 11.02.2025 по 10.02.2026 з виплатою грошової допомоги при виході в щорічну основну відпустку не належить до повноважень головного управління, є помилковими.

Також, суд вважає необхідним зауважити, що відсутність механізму забезпечення реалізації трудових прав особи, яку поновлено на посаді в управлінні, яке зазнало реорганізації, не може ставитись в провину такій особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Крім того, доводи відповідача про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області інформації щодо надання позивачем належним чином затвердженого графіку черговості надання відпусток як передумови для задоволення заяви про надання відпустки, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Як вже зазначалося судом, відповідно до ч.ч.10-12 ст.10 Закону України "Про відпустки" черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам.

Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України "Про відпустки" у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону.

Тобто, графік є документом, що фіксує узгодження роботодавця з працівником періоду його відпустки для нормалізації управлінського процесу. Зміна періоду виходу працівника у відпустку допускається чинним законом, про що видається розпорядчий акт роботодавцем. Відповідний облік є обов`язком роботодавця.

Водночас, відсутність затвердженого графіку відпусток як облікового документу не може слугувати підставою для прийняття рішення про відмову працівнику у наданні відпустки, з огляду на те, що саме на роботодавця як уповноваженого суб`єкта покладається обов`язок узгодити з працівником період його відпустки з урахуванням інтересів виробництва, особистих інтересів працівників та можливості для їх відпочинку та затвердити такий графік.

Крім того, суд зазначає, що у листі відповідача від 05.03.2025 за результатами розгляду заяви позивача, відсутність затвердженого графіку відпусток не була підставою для прийняття рішення про відмову у наданні відпустки.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні відпустки за наслідком розгляду його заяви діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак відмова відповідача у наданні, оформлена листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 05.03.2025, є протиправною.

При цьому, суд зауважує, що в позовній заяві позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо ненадання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 по 10.02.2026 тривалістю 1 календарний день з виплатою грошової допомоги при виході в щорічну основну відпустку начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 , однак, на думку суду, належним способом захисту прав позивача і відновленням його порушених прав буде саме визнання судом протиправними дій відповідача, оскільки бездіяльність є пасивною формою поведінки, в той час як відповідачем вчинені дії - розглянуто заяву позивача про надання відпустки та за наслідками розгляду - відмовлено у наданні відпустки з виплатою грошової допомоги.

Застосовуючи механізм захисту права позивача, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області надати позивачу частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 по 10.02.2026, тривалістю 1 календарний день, з 12.03.2025 року, з виплатою грошової допомоги.

Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за період відпустки, а саме заробітну плату за 1 календарний день і грошову допомогу при виході в щорічну основну відпустку (оклад + надбавка за вислугу + надбавка за ранг) в сумі 81865,00грн., то суд відмовляє у їх задоволенні, з огляду на передчасність таких вимог, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем буде надано ОСОБА_1 частину щорічної основної відпустки без нарахування та виплати належних позивачу сум заробітної плати.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Так, судом встановлено, що виплата заробітної плати за період щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 по 10.02.2026 тривалістю 1 календарний день з 12.03.2025 грошової допомоги при виході у щорічну основну відпустку (оклад + надбавка за вислугу + надбавка за ранг) в сумі 81865,00 грн., позивачу не проведена, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір про право позивача на надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки.

Крім того, визначення конкретної суми, яка підлягає перерахуванню позивачу після сплати необхідних податків та зборів, належить до компетенції відповідача (роботодавця). Позивачем же обраховано таку суму без урахування обов`язкових платежів до бюджету.

Таким чином, позовні вимоги у вказаній частині є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Наведені висновки суду узгоджується також із постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2025 по справі № 480/6518/24.

Щодо клопотання про негайне виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Перелік судових рішень, які виконуються негайно, визначено положеннями статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки у цій справі судом не вирішувалися вимоги про присудження виплати (стягнення з відповідача на користь позивача) сум заробітної плати та не визначався розмір такого стягнення, підстави для допущення рішення суду до негайного виконання відсутні.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень. При цьому це є правом, а не обов`язком суду, який при вирішенні даного питання враховує, в тому числі наявність належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливість ухилення відповідача від виконання прийнятого судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про імовірність ухилення відповідача від виконання цього судового рішення, позивачем таких доказів не надано, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 по 10.02.2026, тривалістю 1 календарний день, з 12.03.2025, з виплатою грошової допомоги.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумській області (вул.Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2025 по 10.02.2026, тривалістю 1 календарний день, з 12.03.2025, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В задоволенні клопотання про допуск до негайного виконання рішення суду -відмовити

В задоволенні клопотання про встановлення судового контролю - відмовити

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук