Справа № 120/17584/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 жовтня 2025 р. Справа № 120/17584/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна" до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.07.2024 №UA32, №UA33 та наказу Вінницької митниці від 06.06.2024 №185, а тому, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 06.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

22.01.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що під час декларування товарів за МД від 04.03.2019 №UA100110/2019/124095; від 18.03.2019 № UA100110/2019/126000; від 01.04.2019 №UA100110/2019/127975; від 22.04.2019 № UA100110/2019/131253, від 16.05.2019 №UA100110/2019/134344; від 27.05.2019 №UA100110/2019/135831; від 10.06.2019 №UA100110/2019/137761; від 22.07.2019 №UA100110/2019/143669; від 05.08.2019 № UA100110/2019/145677; від 21.08.2019 №UA100110/2019/148287; від 09.09.2019 №UA100110/2019/151039; від 23.09.2019 №UA100110/2019/153273; від 21.10.2019 №UA100110/2019/157866 позивачем отримано (надано) пільги, а саме по ввізному миту застосовано преференцію 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).

Однак відповідач зазначає, що відповідно до інформації, отриманої від уповноважених органів Польщі листами від 30.11.2020 № 2401-IOA1.4331.32,33.2020.RS, від 20.12.2021 № 2401-IOA.4331.84.2021.JP, від 22.12.2021 № 2401-IOA.4331.93.2021.JP та від 14.11.2022 № 2401-IOA1.4331.8.2020.RS.МК встановлено розбіжності у даних (відомостях) щодо законності надання (отримання) пільг, а саме: згідно з наданими документами, частина товарів, зазначених у сертифікатах переміщення товару EUR.1, не може вважатися товарами преференційного походження відповідно до Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, що є додатком до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, при оформленні митних декларацій від 04.03.2019 № UA100110/2019/124095, від 18.03.2019 № UA100110/2019/126000, від 01.04.2019 № UA100110/2019/127975, від 22.04.2019 № UA100110/2019/131253, від 16.05.2019 № UA100110/2019/134344, від 27.05.2019 № UA100110/2019/135831, від 10.06.2019 № UA100110/2019/137761, від 22.07.2019 № UA100110/2019/143669, від 05.08.2019 № UA100110/2019/145677, від 21.08.2019 № UA100110/2019/148287, від 09.09.2019 № UA100110/2019/151039, від 23.09.2019 № UA100110/2019/153273, від 21.10.2019 № UA100110/2019/157866 - по наданих Сертифікатах з перевезення (походження) товарів форми EUR.1 (Movement Certificate EUR.1), а саме: від 01.03.2019 № PL/MF/AP 0140397, від 15.03.2019 № PL/MF/AR 0418741, від 29.03.2019 № PL/MF/AR 0421122, від 19.04.2019 № PL/MF/AR 0421174, від 14.05.2019 № PL/MF/AR 0418665, від 24.05.2019 № PL/MF/AR 0418685, від 07.06.2019 № PL/MF/AR 0440010, від 19.07.2019 № PL/MF/AR 0441117, від 02.08.2019 № PL/MF/AR 0441202, від 20.08.2019 № PL/MF/AR 0441167, від 06.09.2019 № PL/MF/AR 0442442, від 20.09.2019 № PL/MF/AR 0442562, від 18.10.2019 № PL/MF/AR 0442547.

Вищевказані обставини, на переконання представника відповідача, свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

29.01.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та такими, що не спростовує доводи, викладені у позовній заяві як підстави для задоволення позову.

Зокрема представник позивача вказав на те, що у пункті 1 наказу №185 від 06.06.2024 зазначено, що підставою проведення перевірки є надходження інформації від уповноваженого органу Польщі, надісланої листами від 30.11.2020 №2401-IOAl.4331.32,33.2020.RS, від 22.12.2021 №2401-IOA.4331.93.2021.JP, від 20.12.2021 №2401-IOA.4331.84.2021.JP та від 14.11.2022 №2401-IOA.4331.8.2020.RS.MK. Водночас позивачу не було доведено зміст зазначених копій листів; їх копії позивач отримав лише під час підготовки позовної заяви на підставі запиту адвоката. Надані документи не містили офіційного перекладу державною мовою, що зумовило необхідність здійснення такого перекладу самим позивачем.

Ухвалою суду від 14.07.2025 з ініціативи суду у Вінницької митниці витребувано належним чином завірені копії листа Державної митної служби України (з додатками) про направлення на перевірку до уповноваженого органу Польщі спірних сертифікатів про перевезення EUR.1 та декларацій про походження, складених на інвойсах; листів уповноваженого органу Польщі від 30.11.2020 № 2401-IOA1.4331.32,33.2020.RS, від 20.12.2021 № 2401-IOA.4331.84.2021.JP, від 22.12.2021 № 2401-IOA.4331.93.2021.JP та від 14.11.2022 № 2401-IOA1.4331.8.2020.RS.МК з перекладом на українську мову. У Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна" з ініціативи суду витребувано належним чином завірені копії сертифікатів з перевезення (походження) товарів форми EUR.1 (Movement Certificate EUR.1), а саме: від 01.03.2019 № PL/MF/AP 0140397, від 15.03.2019 № PL/MF/AR 0418741, від 29.03.2019 № PL/MF/AR 0421122, від 19.04.2019 № PL/MF/AR 0421174, від 14.05.2019 № PL/MF/AR 0418665, від 24.05.2019 № PL/MF/AR 0418685, від 07.06.2019 № PL/MF/AR 0440010, від 19.07.2019 № PL/MF/AR 0441117, від 02.08.2019 № PL/MF/AR 0441202, від 20.08.2019 № PL/MF/AR 0441167, від 06.09.2019 № PL/MF/AR 0442442, від 20.09.2019 № PL/MF/AR 0442562, від 18.10.2019 № PL/MF/AR 0442547 з перекладом на українську мову.

Сторонами виконано вимоги ухвали суду та надано витребувані докази.

Ухвалою суду від 29.10.2025 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Вінницької митниці від 06.06.2024 №185 закрито.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 336 та пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ (далі Митний кодекс України), наказу Вінницької митниці від 06.06.2024 №185, проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна", щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування занижених ставок ввізного мита за митними деклараціями: 04.03.2019 № UA100110/2019/124095, від 18.03.2019 № UA100110/2019/126000, від 01.04.2019 № UA100110/2019/127975, від 22.04.2019 № UA100110/2019/131253, від 16.05.2019 № UA100110/2019/134344, від 27.05.2019 № UA100110/2019/135831, від 10.06.2019 № UA100110/2019/137761, від 22.07.2019 № UA100110/2019/143669, від 05.08.2019 № UA100110/2019/145677, від 21.08.2019 № UA100110/2019/148287, від 09.09.2019 № UA100110/2019/151039, від 23.09.2019 № UA100110/2019/153273, від 21.10.2019 № UA100110/2019/157866

Про проведення вказаної документальної невиїзної перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна" було повідомлено письмовим повідомленням від 06.06.2024 №7.12-1/19-13-4149.

Перевірка проводилась з 11.06.2024 по 14.06.2024 та тривала 4 (чотири) робочих дні.

Під час перевірки було перевірено документи (наявні в базі даних):

- електронних митних декларацій типу ІМ 40 ДЕ - 04.03.2019 № UA100110/2019/124095, від 18.03.2019 № UA100110/2019/126000, від 01.04.2019 № UA100110/2019/127975, від 22.04.2019 № UA100110/2019/131253, від 16.05.2019 № UA100110/2019/134344, від 27.05.2019 № UA100110/2019/135831, від 10.06.2019 № UA100110/2019/137761, від 22.07.2019 № UA100110/2019/143669, від 05.08.2019 № UA100110/2019/145677, від 21.08.2019 № UA100110/2019/148287, від 09.09.2019 № UA100110/2019/151039, від 23.09.2019 № UA100110/2019/153273, від 21.10.2019 № UA100110/2019/157866;

- електронних копій рахунків-фактур (інвойсів) (Commercial invoice) від 27.02.2019 №930021184; від 06.06.2019 №930026728; від 16.08.2019 №930031091; від 18.09.2019 №930032921; від 13.03.2019 №930021982; від 27.03.2019 №930022772; від 10.05.2019 №930025142; від 22.05.2019 №930025851; від 16.07.2019 №930029249; від 05.09.2019 №930032230; від 17.04.2019 №930024047; від 31.07.2019 №930030318; від 16.10.2019 №930034712;

- електронних копій Сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) - від 01.03.2019 №PL/MF/AP 0140397; від 19.04.2019 №PL/MF/AR 0421174; від 07.06.2019 №PL/MF/AR 0440010; від 20.08.2019 №PL/MF/AR 0441167; від 20.09.2019 №PL/MF/AR 0442562; від 15.03.2019 №PL/MF/AR 0418741; від 29.03.2019 №PL/MF/AR 0421122; від 14.05.2019 №PL/MF/AR 0418665; від 24.05.2019 №PL/MF/AR 0418685; від 19.07.2019 №PL/MF/AR 0441117; від 02.08.2019 №PL/MF/AR 0441202; від 06.09.2019 №PL/MF/AR 0442442; від 18.10.2019 №PL/MF/AR 0442547.

ТОВ ПЗІІ «ГАБАСИТ УКРАЇНА» (код за ) за митними деклараціями від 04.03.2019 №UA100110/2019/124095, від 18.03.2019 №UA100110/2019/126000, від 01.04.2019 №UA100110/2019/127975, від 22.04.2019 №UA100110/2019/131253, від 16.05.2019 №UA100110/2019/134344, від 27.05.2019 №UA100110/2019/135831, від 10.06.2019 №UA100110/2019/137761, від 22.07.2019 №UA100110/2019/143669, від 05.08.2019 №UA100110/2019/145677, від 21.08.2019 №UA100110/2019/148287, від 09.09.2019 №UA100110/2019/151039, від 23.09.2019 №UA100110/2019/153273, від 21.10.2019 №UA100110/2019/157866 на підставі зовнішньоекономічного договору від 12.03.2014 №12-03/2014, укладеного з Habasit Polska Sp. z o.o. (41-303 Dabrowa Gornicza, ul. Budowlanych 11, Polska), ввозило частини виробничого обладнання, запасні частини з пластмаси до модульних транспортних стрічок, кріпильні вироби, поліуретанові стрічки, армовані текстильними матеріалами, модульні транспортерні стрічки з пластмас, транспортерні стрічки з текстильних матеріалів та синтетичних ниток, клеїльні препарати.

Країни походження товарів: Європейський Союз, Швейцарія, Австрія, Німеччина, Франція, Великобританія, Індія, Італія, Нідерланди, Польща, США.

Під час поставки вантажів на митну територію України застосовувалися умови поставки згідно з ІНКОТЕРМС FCA, PL Dabrowa Gornicza.

Перелік митних декларацій, опис товарів, їх коди згідно з УКТ ЗЕД, фактурна та митна вартість наведені в Додатку №2 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною.

Під час проведення перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування встановлено, що під час митного оформлення зазначених товарів ТОВ ПЗІІ «ГАБАСИТ УКРАЇНА» отримало (надало) пільги, а саме застосувало преференцію 410 («Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 29 Додатка I-A «Тарифний графік України» до Глави 1 Розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом).

Преференція застосована на підставі сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1): від 01.03.2019 №PL/MF/AP 0140397; від 15.03.2019 №PL/MF/AR 0418741; від 29.03.2019 №PL/MF/AR 0421122; від 19.04.2019 №PL/MF/AR 0421174; від 14.05.2019 №PL/MF/AR 0418665; від 24.05.2019 №PL/MF/AR 0418685; від 07.06.2019 №PL/MF/AR 0440010; від 19.07.2019 №PL/MF/AR 0441117; від 02.08.2019 №PL/MF/AR 0441202; від 20.08.2019 №PL/MF/AR 0441167; від 06.09.2019 №PL/MF/AR 0442442; від 20.09.2019 №PL/MF/AR 0442562; від 18.10.2019 №PL/MF/AR 0442547.

У графі 44 вищезазначених митних декларацій («Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи») під кодом 0954 внесено реквізити відповідних сертифікатів EUR.1.

Загальна сума коштів, умовно нарахованих та не сплачених до бюджету внаслідок отримання (надання) пільг зі сплати ввізного мита, становить 99 180,20 грн.

Перелік митних декларацій, за якими ТОВ ПЗІІ «ГАБАСИТ УКРАЇНА» отримало (надало) пільги зі сплати ввізного мита, із зазначенням номерів і дат дозвільних документів наведено в Додатку №1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною.

Перелік митних декларацій, дата оформлення, найменування товарів, коди згідно з УКТ ЗЕД, фактурна та митна вартість товарів, а також суми коштів, не сплачених до бюджету, наведено в Додатку №2 до акта перевірки.

Відповідно до статті 31 Доповнення І Конвенції та статті 32 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження «Перевірка підтверджень походження», Київською митницею Держмитслужби до Державної митної служби України направлено запити з проханням надати допомогу в перевірці сертифікатів від 01.03.2019 №PL/MF/AP 0140397; від 19.04.2019 №PL/MF/AR 0421174; від 07.06.2019 №PL/MF/AR 0440010; від 20.08.2019 №PL/MF/AR 0441167; від 20.09.2019 №PL/MF/AR 0442562; від 15.03.2019 №PL/MF/AR 0418741; від 29.03.2019 №PL/MF/AR 0421122; від 14.05.2019 №PL/MF/AR 0418665; від 24.05.2019 №PL/MF/AR 0418685; від 19.07.2019 №PL/MF/AR 0441117; від 02.08.2019 №PL/MF/AR 0441202; від 06.09.2019 №PL/MF/AR 0442442; від 18.10.2019 №PL/MF/AR 0442547, а також даних, що в них містяться.

Згідно з інформацією, отриманою від уповноважених органів Польщі (на запити, зазначені у пункті 2.6 акта перевірки) листами від 30.11.2020 №2401-IOA1.4331.32,33.2020.RS, від 20.12.2021 №2401-IOA.4331.84.2021.JP, від 22.12.2021 №2401-IOA.4331.93.2021.JP та від 14.11.2022 №2401-IOA1.4331.8.2020.RS.МК, встановлено розбіжності у даних щодо законності надання (отримання) пільг. Згідно з наданими документами, частина товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1, не може вважатися товарами преференційного походження відповідно до Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Детальний перелік товарів, щодо яких не підтверджено преференційне походження, наведено у додатку №2 до акта перевірки.

На підставі вищевикладеного встановлено, що преференційне походження товарів не підтверджено, пільги надані (отримані) з порушенням вимог Угоди.

Враховуючи викладене, даною документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ ПЗІІ «Габасит Україна»:

частини 1 статті 281 Митного кодексу України щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита на суму 99180,20 грн;

вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на суму 19836,04 грн.

Перевірка оформлена актом №6/24/7.12-19/19363461 від 27.06.2024.

На підставі акту перевірки №6/24/7.12-19/19363461 від 27.06.2024 Вінницька митниця прийняла податкові повідомлення-рішення №UA32 від 25.07.2024, яким збільшила позивачу суму зобов`язання в сумі 90191,26 грн та штрафними санкціями в сумі 9019,12 грн та №UA33 від 25.07.2024, яким збільшила позивачу суму зобов`язання на 18038,25 грн та штрафними санкціями в сумі 1803,82 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10.04.2008 Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ. Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.

Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 227-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.

Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.

В той же час відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення.

Зазначене право митних органів закріплене у стандартному правилі розділу 2 Міжнародної Конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, зокрема: митна служба має можливість до стягнення платежів шляхом здійснення поглибленого аудиту після закінчення операцій митного контролю. Відповідно до пункту 4.14 зазначеної Конвенції у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.

Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених- у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або па територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі : 1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

За приписами частин третьої, четвертої статті 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу. Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно з статті 354 Митного кодексу України результати перевірок оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою.

Як передбачає частина 6 статті 345 Митного кодексу України, результати перевірки є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Відповідно до частини 2 статті 345 Митного кодексу України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частини 1, 2, 6 статті 36 Митного кодексу України передбачають, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом частини 1 статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Відповідно до частини 3 статті 43 Митного кодексу України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно з частини 8 статті 43 Митного кодексу України у разі, якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

За змістом частини 9 статті 43 Митного кодексу України додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до частин 1, 2 статті 44 Митного кодексу України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Згідно з частиною 1 статті 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Закон України №1678-VII від 16.09.2014 ратифікував Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (Угода про асоціацію з ЄС).

Згідно з частиною 1 статті 26 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва (далі - Протокол І).

Частина 1 статті 2 розділу 2 Протоколу І передбачає, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до ст.6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу, відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу 5 Підтвердження походження Протоколу 1, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, в якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Стаття 28 Протоколу І передбачає, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Згідно з положеннями Закону України від 08.11.2017 №2187-VIII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція). Дана Конвенція набрання чинності для України 01.02.2018.

Положеннями ст.32, 33 Протоколу І (Доповнення І Конвенції) передбачено процедуру перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься. Зокрема, відповідно до ст.32 Протоколу І (Доповнення І Конвенції) з метою забезпечення правильного застосування Протоколу І Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що міститься в документах.

Стаття 33 Протоколу І (Доповнення І Конвенції) передбачає, що митні органи країни імпорту мають право здійснювати подальші перевірки підтверджень походження у довільному порядку або тоді, коли мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконання інших вимог даного Протоколу І (Доповнення І Конвенції).

Відповідно до частини 1 статті 289 Митного кодексу України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання (п. 4); в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України (п. 5).

Згідно з пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач виходив з того, що надані до митного оформлення сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 01.03.2019 №PL/MF/AP 0140397; від 19.04.2019 №PL/MF/AR 0421174; від 07.06.2019 №PL/MF/AR 0440010; від 20.08.2019 №PL/MF/AR 0441167; від 20.09.2019 №PL/MF/AR 0442562; від 15.03.2019 №PL/MF/AR 0418741; від 29.03.2019 №PL/MF/AR 0421122; від 14.05.2019 №PL/MF/AR 0418665; від 24.05.2019 №PL/MF/AR 0418685; від 19.07.2019 №PL/MF/AR 0441117; від 02.08.2019 №PL/MF/AR 0441202; від 06.09.2019 №PL/MF/AR 0442442; від 18.10.2019 №PL/MF/AR 0442547, не можуть бути належними та достатніми документами, які підтверджують преференційне походження товарів, оформлених за відповідними МД і не надають статус преференційного походження імпортованим товарам відповідно до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а отже і не є підставою для застосування Товариством преференції по сплаті ввізного мита.

Суд не може погодитись з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Згідно частин 1 та 3 статті 43 МК України сертифікат про походження товару є документом, що однозначно підтверджує країну походження товару. При цьому, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (ч. 3 ст. 44 МК України). Вказана норма узгоджується з частиною 1 статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Угода про асоціацію), відповідно до якої товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу. Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію. Так, у відповідності до ч. 1 цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Таким чином, факт оформлення Митним органом Республіки Польща сертифікатів з перевезення товару свідчить про ідентифікацію товару та країни походження, а також вказує на те, що у Митного органу Республіки Польща не виникало сумнівів щодо вказаних обставин.

При цьому, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку декларанта перевіряти дані, що зазначені в товаросупровідних документах при заповненні митних декларацій, у тому числі і сертифікату з перевезення товару EUR.1, а отже, не було підстав не враховувати дані, які надав сам постачальник (відправник/експортер), який володів зазначеним товаром, а також підстав не враховувати ті дані, які були перевірені митницею при оформленні експортної декларації.

Як видно з матеріалів справи, при митному оформленні позивачем декларацій, що виявились спірними, у митного органу не виникло сумнівів щодо належності та достатності для здійснення митного оформлення товарів згідно поданих позивачем разом із деклараціями документів.

На переконання суду, відповідальність за оформлення та видачу сертифікату і правдивість інформації, що в ньому зазначена, покладається виключно на експортера (продавця).

Сертифікат є офіційним документом, у відповідності до якого настають визначені законом юридичні наслідки, а тому такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону нечинним, підробленим, недійсним чи інше, інакше до нього застосовується презумпція правомірності.

Відповідачем не надано доказів визнання недійсним сертифікату з перевезення товару форми EUR.l чи про притягнення експортера до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів.

Отже, спірні сертифікати з перевезення товару форми EUR.l є чинним документом, що підтверджує походження товару з країни Європейського Союзу та надає пільги зі сплати митних платежів.

Статтею 17 Розділу V Протоколу 1 встановлено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Під час перевірки встановлено, що позивачем за митними деклараціями за митними деклараціями від 04.03.2019 №UA100110/2019/124095, від 18.03.2019 №UA100110/2019/126000, від 01.04.2019 №UA100110/2019/127975, від 22.04.2019 №UA100110/2019/131253, від 16.05.2019 №UA100110/2019/134344, від 27.05.2019 №UA100110/2019/135831, від 10.06.2019 №UA100110/2019/137761, від 22.07.2019 №UA100110/2019/143669, від 05.08.2019 №UA100110/2019/145677, від 21.08.2019 №UA100110/2019/148287, від 09.09.2019 №UA100110/2019/151039, від 23.09.2019 №UA100110/2019/153273, від 21.10.2019 №UA100110/2019/157866 ввезено товар, який декларувався платником податків із застосуванням преференції за кодом « 410» і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження.

Для підтвердження застосування преференцій Товариством надано при митному оформленні товару сертифікати з перевезення EUR.1 від 01.03.2019 №PL/MF/AP 0140397; від 19.04.2019 №PL/MF/AR 0421174; від 07.06.2019 №PL/MF/AR 0440010; від 20.08.2019 №PL/MF/AR 0441167; від 20.09.2019 №PL/MF/AR 0442562; від 15.03.2019 №PL/MF/AR 0418741; від 29.03.2019 №PL/MF/AR 0421122; від 14.05.2019 №PL/MF/AR 0418665; від 24.05.2019 №PL/MF/AR 0418685; від 19.07.2019 №PL/MF/AR 0441117; від 02.08.2019 №PL/MF/AR 0441202; від 06.09.2019 №PL/MF/AR 0442442; від 18.10.2019 №PL/MF/AR 0442547.

Як видно з матеріалів справи, на звернення митниці щодо перевірки сертифікатів походження товарів форми EUR.1 отримано відповіді уповноваженого органу Республіки Польща листами від 30.11.2020 № 2401-IOA1.4331.32,33.2020.RS, від 20.12.2021 № 2401-IOA.4331.84.2021.JP, від 22.12.2021 № 2401-IOA.4331.93.2021.JP та від 14.11.2022 № 2401-IOA1.4331.8.2020.RS.МК.

Згідно вказаних листів, Регіональним офісом Податкового управління в Катовіце Республіки Польща підтверджено, що сертифікати від 01.03.2019 №PL/MF/AP 0140397; від 19.04.2019 №PL/MF/AR 0421174; від 07.06.2019 №PL/MF/AR 0440010; від 20.08.2019 №PL/MF/AR 0441167; від 20.09.2019 №PL/MF/AR 0442562; від 15.03.2019 №PL/MF/AR 0418741; від 29.03.2019 №PL/MF/AR 0421122; від 14.05.2019 №PL/MF/AR 0418665; від 24.05.2019 №PL/MF/AR 0418685; від 19.07.2019 №PL/MF/AR 0441117; від 02.08.2019 №PL/MF/AR 0441202; від 06.09.2019 №PL/MF/AR 0442442; від 18.10.2019 №PL/MF/AR 0442547 є справжніми, вони видані митною та податковою інспекцією в Катовіце, а штампи в графі 11 є також справжніми. Проте, в ході проведеної перевірки експортер товару не надав достатніх доказів або документів, які дозволяли б застосовувати преференції щодо всіх товарів. У зв`язку з цим частина товарів/продукції, на які поширюються сертифікати з перевезення товару, не підпадають під дію преференційного режиму.

Слід зауважити, що умовами Протоколу встановлено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони, зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Разом з тим, за змістом вказаної відповіді, таку надано за результатом перевірки сертифікатів, тоді як відомості про перевірку експортера та/або походження товарів відповідь не містить.

Слід зауважити, що спірні сертифікати, автентичність яких підтверджено митним органом Республіки Польща, містять повну інформацію щодо задекларованого товару, будь-які розбіжності в документах про країну походження товару відсутні.

Крім того, із змісту листів не вбачається підтвердження фіктивності (недійсності) сертифікатів з перевезення EUR.1 чи підтвердження походження товару іншого, ніж ЄС.

Аналізуючи у сукупності положення статті 33 Протоколу 1 слід дійти висновку, що митні органи країни імпорту можуть вирішити призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки (частина 4 статті 33 Протоколу 1).

Позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію, водночас, в матеріалах справи відсутні та митним органом не надано доказів, які б свідчили про подання позивачем недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення щодо права на преференцію.

Так, до митної декларації №UA100110/2019/126000 був наданий інвойс №930021982 від 13.03.2019, згідно з яким країною походження товарів, наведених в інвойсі, є Польща, Швейцарія, Німеччина, Італія, Сполучене Королівство, США. Зазначені інвойси задекларовано в МД у графі 44. Як вбачається з митної декларації (графа 36), преференція декларувалась лише щодо товарів, країною походження яких є ЄС. Інформація про підтвердження країни походження та право на застосування преференції вказана в експортній декларації постачальника 19PL331020E0148747.

До митної декларації №UA100110/2019/127975 був наданий інвойс №930022772 від 27.03.2019, згідно з яким країною походження товарів є Італія, Польща, США, Швейцарія, Німеччина, Сполучене Королівство. Інвойси задекларовано в МД у графі 44. Преференція декларувалась лише щодо товарів походженням з ЄС. Інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E01812249.

До митної декларації №UA100110/2019/131253 був наданий інвойс №930024047 від 17.04.2019, відповідно до якого країною походження товарів є Італія, Польща, Сполучене Королівство, Нідерланди, Швейцарія, Німеччина, США. Інвойси задекларовано у графі 44 МД, преференція лише для товарів походженням з ЄС. Підтвердження міститься в експортній декларації постачальника 19PL331020E0231080.

До митної декларації №UA100110/2019/134344 був наданий інвойс №930025142 від 10.05.2019, країни походження товарів Швейцарія, Італія, Польща, Австрія, Франція, США, Німеччина, Нідерланди, Індія. Преференція заявлена лише для товарів ЄС. Інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E02273948.

До митної декларації №UA100110/2019/135831 були надані інвойси: №930025781 від 21.05.2019 (країна походження Німеччина); №930026044 від 24.05.2019 (Швейцарія); №930025851 від 22.05.2019 (США, Польща, Італія, Австрія, Німеччина, Швейцарія, Сполучене Королівство). Преференція декларувалась лише для товарів походженням з ЄС, що підтверджено експортною декларацією постачальника 19PL331020E0298945.

До митної декларації №UA100110/2019/137761 був наданий інвойс №930026728 від 06.06.2019, згідно з яким країною походження товарів є Польща, США, Італія, Швейцарія, Німеччина. Преференція заявлена лише для товарів ЄС, інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E0327357.

До митної декларації №UA100110/2019/143669 були надані інвойси №930029249 від 16.07.2019 (Польща, Італія, Швейцарія, Німеччина, Сполучене Королівство); №930029391 від 18.07.2019 (Польща, Італія). Преференція декларувалась лише для товарів походженням з ЄС, що підтверджено експортною декларацією постачальника 19PL331020E0415073.

До митної декларації №UA100110/2019/145677 був наданий інвойс №930031091 від 16.08.2019, згідно з яким країною походження товарів є Італія, США, Франція, Німеччина, Польща, Швейцарія. Преференція заявлена лише для товарів ЄС. Інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E0445174.

До митної декларації №UA100110/2019/148287 був наданий інвойс №930031091 від 16.08.2019, де зазначено країни походження Польща, США, Швейцарія, Німеччина, Італія, Сполучене Королівство. Преференція заявлена лише для товарів ЄС. Інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E0473846.

До митної декларації №UA100110/2019/153273 були надані інвойси: №930034712 від 16.10.2019 (Італія, Польща, Швейцарія, Сполучене Королівство, Німеччина, США); №930032932 від 18.09.2019 (Швейцарія, Італія). Преференція заявлена лише для товарів ЄС, інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E0549599.

До митної декларації №UA100110/2019/157866 був наданий інвойс №930034712 від 16.10.2019, країни походження товарів Франція, Сполучене Королівство, Швейцарія. Преференція заявлена лише для товарів ЄС, інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E061152.

До митної декларації №UA100110/2019/124095 був наданий інвойс №930021184 від 27.02.2019, відповідно до якого країною походження товарів є Італія, Швейцарія, Польща, Німеччина, Нідерланди, США, Сполучене Королівство. Преференція заявлена лише для товарів ЄС, інформація підтверджена експортною декларацією постачальника 19PL331020E0117890.

Також, в підтвердження країни походження та право на застосування преференції, матеріали справи містять довгострокові декларації постачальника для підтвердження преференційного походження товарів.

Окрім того слід зазначити, що положеннями пункту 2 частини 2 статті 351 МК України, які стали підставою для проведення документальної невиїзної перевірки, визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Отже, проведення документальної невиїзної перевірки з підстави, наведеної у п.2 ч.2 ст.351 МК України, можливе лише за умови, якщо інформація, що надійшла від уповноважених органів іноземних держав, свідчить про непідтвердження автентичності поданих контролюючому органу документів або про недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Основні вимоги до оформлення документальних перевірок, закріплені у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 (далі - Порядок №727).

Відповідно до пункту 5 розділу 2 Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно підпункту 7 пункту 4 розділу 3 Порядку №727, результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства. У разі встановлення перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків; зазначити невідповідність даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки, на підставі первинних документів платника податків; вказати первинні документи та інші матеріали, що свідчать про наявність порушень. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно зУКТ ЗЕД, митної вартості та країни походження товарів, підстави для звільнення від оподаткування митними платежами окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті (довідці) документальної перевірки.

Суд зазначає, що в акті перевірки №6/24/7.12-19/19363461 від 27.06.2024 відсутній виклад з підтвердженням відповідними первинними документами або іншими матеріалами надання позивачем недостовірних документів чи недостовірної інформації, або інших протиправних дій декларанта, які спричинили заниження обов`язкових платежів під час митного оформлення, невідповідності даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки та не вказано на наявність первинних документів та інших матеріалів, що свідчать про наявність порушень. Відповідно й наведеного не встановлено в ході розгляду справи.

Отже, твердження відповідача щодо не підтвердження походження товару з Європейського Союзу, невідповідності умовам преференційного походження та, як наслідок, необґрунтованості застосування пільгового митного режиму, є безпідставними та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

У зв`язку з викладеним, оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням закону та за відсутності достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем вимог митного законодавства.

За таких обставин суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення податкових повідомлень-рішень від 25.07.2024 №UA32, №UA33 є протиправними та підлягають скасуванню.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 3028 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вінницької митниці від 25.07.2024 №UA32, №UA33.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна" судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Габасит Україна" (вул. Гагаріна, 49, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, )

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна