Справа № 360/1935/25
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м. ДніпроСправа № 360/1935/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якої звернувся адвокат Пупинін Олександр Миколайович (далі представник позивача), до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі відповідач, ГУ НП в Київській області), в якій представник позивача просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність ГУ НП в Київській області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані щорічну основну оплачувану відпустку за 2015 рік у кількості 3 діб, додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 діб, додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік у кількості 14 діб, додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2022 рік у кількості 14 діб, додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб, додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2024 рік у кількості 14 діб, додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2025 рік у кількості 14 діб, додаткову оплачувану відпустку, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2022 рік у кількості 10 діб, додаткову оплачувану відпустку, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2023 рік у кількості 10 діб, додаткову оплачувану відпустку, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2024 рік у кількості 10 діб, додаткову оплачувану відпустку, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2025 рік у кількості 10 діб, щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2025 рік у кількості 15 діб, загальною кількістю 142 доби;

- зобов`язати ГУ НП в Київській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за 3 доби щорічної основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 14 діб додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2016 рік, 14 діб додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік, 14 діб додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2022 рік, 14 діб додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2023 рік, 14 діб додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2024 рік, 14 діб додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2025 рік, 10 діб додаткової оплачуваної відпустки, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2022 рік, 10 діб додаткової оплачуваної відпустки, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2023 рік, 10 діб додаткової оплачуваної відпустки, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2024 рік, 10 діб додаткової оплачуваної відпустки, як одинокій матері, яка самостійно виховує дитину за 2025 рік, 15 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2025 рік, загальною кількістю 142 доби.

Представником позивача подано клопотання від 03 жовтня 2025 року про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що про оскаржувані порушення прав позивачу стало відомо лише після отримання та вивчення листа ГУ НП в Луганській області від 12 вересня 2025 року № 15493/111/19/04-2025 і довідки від 12 вересня 2025 року № 2542/111/19-2025 щодо відпусток позивача, листа відповідача від 15 вересня 2025 року № з додатками: довідкою управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області від 11 вересня 2025 року № 814 щодо відпусток позивача, листа управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області від 30 вересня 2025 року № , відповідачем в порушенні частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України нараховані та виплачені позивачу при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) письмово не повідомлено, фактично про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні відповідачем було повідомлено лише листом від 12 вересня 2025 року № , вважає, що строк на їх оскарження пропущений з поважних підстав та підлягає поновленню.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, в ухвалі зазначено, що питання щодо розгляду клопотання про поновлення строків звернення до суду буде вирішено після надходження відзиву на позовну заяву.

27 жовтня 2025 року ГУ НП в Київській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, щодо надання доказів письмового повідомлення позивача про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні та щодо дати вручення такого повідомлення відповідачем зазначено, що повідомлення працівника про склад та розмір остаточного розрахунку відповідно до чинного законодавства здійснюється шляхом надання розрахункових листів у день проведення виплати або за запитом (зверненням). У разі, якщо з будь-яких причин працівник не отримав детальну інформацію про нарахування у день звільнення, він мав можливість звернутись з відповідною заявою до УФЗБО ГУ НП в Київській області для отримання роз`яснень.

До 08 вересня 2025 року дата надходження адвокатського запиту представника позивача, письмових звернень ОСОБА_1 щодо оскарження розрахунку або ненадання інформації про належні виплати зафіксовано не було.

Повідомлено, що разом з листом УФЗБО ГУ НП в Київській області від 12 вересня 2025 року № , на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку були направлені копії її розрахункових листів за березень і квітень 2025 року, які містять інформацію про нараховані та виплачені їй суми грошового забезпечення, у тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, а також інших виплат, що належали їй до виплати у зв`язку із її звільненням зі служби в поліції (копії вказаного листа разом із копіями додатків додано). УФЗБО ГУ НП в Київській області не має доказів вручення ОСОБА_1 вказаного повідомлення.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

За змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, служба в поліції є різновидом публічної служби.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, до 19 липня 2022 року частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, було встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, частиною другою цієї статті до 19 липня 2022 року було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19 липня 2022 року право на заробітну плату не обмежувалось будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, статтю 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами про вирішення трудових спорів щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби та щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні. З 19 липня 2022 року у спорах щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби такий строк становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а у спорах щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні, такий строк становить три місяці з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 та у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 і від 25 квітня 2023 року № 380/15245/22.

Отже, до правовідносин у цій справі застосуванню підлягають норми частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції після 19 липня 2022 року, які, в свою чергу, передбачають тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. При цьому, перебіг такого строку треба розраховувати з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Представник позивача звернувся до відповідача із запитом від 01 вересня 2025 року № 115/25 на отримання інформації чи було повідомлено письмово позивача про нараховані суми, належні їй при звільненні з ГУ НП в Київській області перед виплатою зазначених сум у відповідності до частини першої статті 116 КЗпП України, якщо було повідомлено, надати копію повідомлення, якщо про нараховані суми, належні позивачу при звільненні повідомлено не було, повідомити з яких причин, та направити письмове повідомлення позивачу про нараховані суми, належні їй при звільненні, копію повідомлення надати на мою адресу, а також про всі невикористані відпустки позивачем з 2015 по 2025 рік, про здійснення відповідачем виплати позивачу компенсації за всі невикористані відпустки.

Листом від 15 вересня 2025 року № ГУ НП в Київській області повідомлено представника позивача, що при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 про нараховані суми, належні їй у зв`язку зі звільненням, перед виплатою зазначених сум письмово повідомлено не було. Та надати копію вказаного повідомлення можливості немає. Повідомлення позивача про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні та щодо дати вручення такого повідомлення відповідачем зазначено, що повідомлення працівника про склад та розмір остаточного розрахунку відповідно до чинного законодавства здійснюється шляхом надання розрахункових листів у день проведення виплати або за запитом (зверненням). У разі, якщо з будь-яких причин працівник не отримав детальну інформацію про нарахування у день звільнення, він мав можливість звернутись з відповідною заявою до УФЗБО ГУ НП в Київській області для отримання роз`яснень. Наразі не зафіксовано письмових звернень з боку ОСОБА_1 щодо оскарження розрахунку або ненадання інформації про належні виплати. Зі свого боку, ГУ НП в Київській області готове надати копію розрахункового листа за письмовим запитом працівника або його уповноваженого представника. Направляємо копію розрахункового листа ОСОБА_1 за березень та квітень 2025 року із копією супровідного листа УФЗБО ГУ НП в Київській області про його направлення ОСОБА_1 .

Листом УФЗБО ГУ НП в Київській області від 12 вересня 2025 року № повідомлено позивача, що направлено копії її розрахункових листів за березень і квітень 2025 року, які містять інформацію про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення, а також інших виплат, що належали позивачу до виплати у зв`язку зі звільненням зі служби в поліції.

Отже, ГУ НП в Київській області в порушення вмиог частини першої статті 116 КЗпП України, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) письмово не повідомлено, фактично про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні відповідачем було повідомлено лише листом від 12 вересня 2025 року № , про що зазначає і сам відповідач.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 121, 122, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду і поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.В. Кисіль