Справа № 420/16252/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення
27.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 та зобов`язати їх вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі №420/16252/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо здійснення загальної мобілізації ОСОБА_1 без врахування періоду проходження ним військової служби 24 роки 09 місяців 14 днів, звання старшина першої статті, посади головного сержанта - командира, перебування ним на дату мобілізації у запасі Збройних Сил України.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відповідні зміни в обліково-військові документи ОСОБА_1 та у військовий квиток серії НОМЕР_3 від 09.06.2022 з урахуванням періоду проходження ним військової служби 24 роки 09 місяців 14 днів, звання старшина першої статті, посади головного сержанта - командира.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 :

- здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного основного грошового забезпечення, щомісячного додаткового грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення за період військової служби з 06.06.2022 по 06.07.2022 з урахуванням окладу за військове звання старшина 1 статті, посадового окладу головного сержанта-командира відділення взводу, надбавки за вислугу років, яка на день прийняття на військову службу становила 24 роки 09 місяців 14 днів відповідно до розрахунку №323 від 03.03.2020;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 при вибутті до нового місця служби всіх належних сум позивачу: щомісячну надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію в розмірі 289% за період з 01.07.2022 по 06.07.2022 (наказ військової частини НОМЕР_1 №169 від 06.07.22). При розрахунку враховувати оклад за військове звання старшина першої статті, посадового окладу головного сержанта-командира відділення взводу, надбавки за вислугу років, яка на дату призову за мобілізацією становила 24 роки 09 місяців 14 днів відповідно до розрахунку №323 від 03.03.2020.

Нарахування та виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду та невирішення рапортів ОСОБА_1 від 30.11.2022, 17.02.2023, 09.04.2023, яка потягла за собою в подальшому недоотримання позивачем в повному обсязі усіх необхідних виплат, порушення його соціальних прав.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 :

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення, щомісячного додаткового грошового забезпечення, одноразових додаткових видів забезпечення за період проходження позивачем служби з 07.07.2022 по 09.02.2024 з урахуванням окладу за військове звання старшина першої статті, посадового окладу головного сержанта-командира відділення взводу, надбавки за вислугу років, яка на день прийняття на військову службу становила 24 роки 09 місяців 14 днів відповідно до розрахунку №323 від 03.03.2020;

- здійснити ОСОБА_1 усі виплати пов`язані із звільненням з військової служби та зняття з усіх видів забезпечення, зазначених в наказі №40 від 09.02.2024 військової частини НОМЕР_2 , зокрема: грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, премії за особистий внесок у загальні результати служби за лютий 2024 рік у повному обсязі, надбавку за особливості проходження служби за лютий 2024 рік у повному обсязі, грошову компенсацію за основну щорічну відпустку за 2022, 2023, 2024 роки, одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних місяців служби за період з 06.06.2022 по 09.02.2024, але не менше 25% місячного грошового забезпечення. Всі виплати здійснити з урахуванням окладу за військове звання старшина першої статті, посадового окладу головного сержанта-командира відділення взводу, надбавки за вислугу років, яка на день прийняття на військову службу становила 24 роки 09 місяців 14 днів відповідно до розрахунку №323 від 03.03.2020.

Нарахування та виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду в частині задоволених позовних вимог військовою частиною НОМЕР_1 оскаржено його в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі №420/16252/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

10.10.2025 ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано клопотання про ухвалення додаткового судового рішення.

Мотивуючи таке звернення позивач зазначає, що апеляційним адміністративним судом не здійснено розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, розмір яких становить 15000грн.

У свою чергу, військовою частиною НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції скеровано заперечення на клопотання позивача стосовно ухвалення додаткового судового рішення.

Обґрунтовуючи власну позицію відповідач вказує, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем документально не підтверджено.

Розглянувши заяву клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у системному зв`язку із поданими доказами, проаналізувавши положеннями чинного процесуального законодавства, дослідивши судову практику, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вирішує питання щодо судових витрат під час ухвалення рішення, про що зазначає у його резолютивній частині (частина перша статті 143, частина п`ята статті 246 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Статтею 252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Верховний Суд в постанові від 19.03.2020 у справі №640/6209/19 сформулював правовий висновок щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого, додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто, у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення. Постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 КАС України.

У подальшому зазначену правову позицію підтримано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19, а також Верховним Судом у постановах від 28.11.2022 у справі № 340/8998/21, від 29.11.2022 у справі № 340/9016/21, від 19.11.2024 у справі № 340/8613/23.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

В силу приписів п.п.1, 2, 6 ч.1, ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Колегією суддів установлено, що на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу до суду апеляційної інстанції подано лише ордер на надання правничої допомоги від 16.01.2025 серії ВН №1448641 та квитанції до прибуткового касового ордера №04-25 від 15.01.2025, №04-25/1 від 20.01.2025 на загальну су 15000грн.

При цьому, договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт або іншого документу, який би містив опис виконаних адвокатом робіт, зокрема, в межах перегляду справи у суді апеляційної інстанції, до апеляційного адміністративного суду не подано.

Означене позбавляє колегію суддів можливості дослідити обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Апеляційний адміністративний суд вказує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, у даному випадку військова частина НОМЕР_1 скористалась своїм правом на подання власних заперечень стосовно досліджуваного звернення ОСОБА_1 однак, останнім документально не підтверджено витрат на правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає з огляду на його необґрунтованість.

Керуючись статтями 132, 139, 252, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити повністю.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький