Справа № 755/19815/25
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/687/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и л а:

27.09.2025 року позивач через засоби поштового зв`язку звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 13.10.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний термін для усунення виявлених недоліків.

Позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із тим, що позов подано з пропущенням строку звернення до суду і суд визнав неповажними причини зазначені стороною позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Попередню свою заяву про поновлення строку звернення до суду сторона позивача обґрунтовувала тим, що виконавче провадження за спірною постановою було відкрите 08.07.2025 року, а 28.07.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. 19.09.2025 року представник позивача звернулась до виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами справи і в цей же день ознайомився з матеріалами ВП. 19.09.2025 року представник позивача також звернувся до відповідача, однак жодної відповіді отримано не було. У самій позовній заяві також вказано про те, що повідомлення про відкриття виконавчого провадження надійшло позивачу в додатку «Дія» 16.09.2025 року.

В своїй ухвалі від 13.10.2025 року про залишення позову без руху суд зазначив: Сторона позивача посилається на те, що позивач не отримував від відповідача копії оскаржуваної постанови, натомість суду не надано інформації з відділення поштового зв`язку про те, що на адресу позивача не надходило кореспонденції від ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторона позивача зазначає, що про відкрите виконавче провадження позивач дізнався в додатку «Дія» 16.09.2025 року, тобто позивач стверджує, що інформація про відкрите 08.07.2025 року виконавче провадження надійшла в додатку «Дія» лише 16.09.2025 року, однак скріну екрана мобільного телефону на підтвердження такої дати надходження інформації не надано. Крім того, за даними АСВП судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2025 року та постанова про арешт коштів боржника від 28.07.2025 року були надіслані виконавчою службою на адресу позивача супровідними листами. При цьому, позивачем не надано суду інформації з відділення поштового зв`язку про те, що на адресу позивача не надходило зазначеної кореспонденції чи про те, що така кореспонденція надійшла і в межах 10 днів від часу її отримання позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також суд зазначає, що із часу винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника (28.07.2025 року) до часу звернення до суду із позовом (27.09.2025 року) минуло два місяці, і сторона позивача жодним чином не обґрунтувала можливості незнання позивачем того, що його банківські рахунки арештовані протягом двох місяців.

23.10.2025 року до суду надійшла повторна заява сторони позивача про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи відповідне повторне клопотання представник позивача посилається на те, що про відкрите виконавче провадження і існування оскаржуваної постанови позивачу стало відомо лише 19.09.2025 року після подання представником позивача заяви до виконавчої служби про ознайомлення з матеріалами ВП та здійснення відповідного ознайомлення. На запит представника позивача від 19.09.2025 року відповідач не відреагував. АТ «Укрпошта» не може надати відомості про надходження на адресу позивача поштової кореспонденції від відповідача або від виконавчої служби, оскільки для цього слід вказати тринадцятизначний номер поштових відправлень.

Зазначаючи у повторній заяві про те, що про існування виконавчого провадження та спірної постанови позивачу стало відомо лише 19.09.2025 року після звернення представника із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та здійснення такого ознайомлення, сторона позивача жодним чином не вказує, які ж обставини передували зверненню представника позивача до виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами ВП, при цьому у заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником вказано номер ВП 78560025. Відповідно інформація про наявність виконавчого провадження об`єктивно була отримана стороною позивача раніше і маючи таку інформацію представник позивача 19.09.2025 року звернувся до виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами ВП, однак у повторній заяві про поновлення строку звернення до суду стороною позивача не зазначено коли ж у дійсності позивач отримав перші відомості про відкриття виконавчого провадження, які очевидно і стали підставою для необхідності ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

У позові зазначено, що позивачу 16.09.2025 року в додатку «ДІЯ» надійшло повідомлення про відкрите виконавче провадження, а наступного дня було заблоковано банківський рахунок позивача і він не зміг здійснити фінансовий платіж.

Залишаючи позов без руху суд зазначив, що на підтвердження даних щодо дати отримання відомостей про відкриття виконавчого провадження суду не надано скріну екрана мобільного телефону на підтвердження такої дати надходження інформації.

При цьому, виконавче провадження було відкрите 08.07.2025 року, а арешт на кошти боржника накладений постановою від 28.07.2025 року. Отже, позивач стверджує, що лише через два місяці у додатку «ДІЯ» надійшли повідомлення про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів, однак роздруківки надходження відповідних повідомлень з додатку «ДІЯ» із зазначенням дати їх надходження суду не надано.

У своїй ухвалі про залишення позову без руху, суд вказав стороні позивача можливі шляхи доведення поважності причини пропуску строку звернення до суду. Разом з цим, сторона позивача обмежилась формальним зверненням до АТ «Укрпошта» і отримала відмову у зв`язку з відсутністю даних про тринадцятизначний номер поштових відправлень. Однак, обираючи саме такий шлях доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач мав можливість звернутись до виконавчої служби для отримання даних про тринадцятизначний номер поштових відправлень, але цього зроблено не було. Натомість як свідчать матеріали справи, виконавча служба реагувала на попереднє звернення представника позивача у день такого звернення, тож сторона позивача мала можливість попередньо отримати цифрові дані поштових відправлень чи отримати від виконавчої служби дані про відсутність інформації про тринадцятизначний номер поштових відправлень і лише після цього звернутись з відповідними запитами до АТ «Укрпошта».

Загалом не є правдоподібним і не підтверджується належними доказами описані стороною позивача обставини про те, що про відкриття виконавчого провадження 08.07.2025 року та про арешт коштів боржника від 28.07.2025 року позивач дізнався лише 19.09.2025 року.

Водночас пасивна поведінка позивача не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Усе наведене свідчить про те, що стороною позивача за повторною заявою про поновлення строку звернення до суду не підтверджено належними доказами поважності причин пропуску строку для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Зі змісту матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржувана постанова датована 16.01.2025 року.

При цьому, із позовом до суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 27.09.2025 року.

Отже, позивачем пропущений 10-денний термін на звернення до суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст.ст. 121, 123 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені КАС України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року в справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку слід враховувати критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження/перегляду з поважних причин (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109).

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом десяти днів від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Строк обчислюється, у тому числі, з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Ураховуючи все вище викладене суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду за повторно поданою стороною позивача заявою про поновлення відповідного строку, оскільки відсутні докази дійсної поважності причин пропуску строку, відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 120, 121, 122, 123, 161, 169, 171, 248, 294, 295, 297 КАС України, -

п о с т а н о в и л а :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 27.10.2025 року.

Суддя -