Справа № 440/7182/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 р. Справа № 440/7182/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий судді І інстанції Чеснокова А.О.) від 01.08.2025 року по справі № 440/7182/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Державного кадастрового реєстратора Відділу Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила:

зобов?язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0123,що знаходиться за адресою Полтавська область, Миргородський район, с. Затон шляхом виключення з Держземкадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закриття поземельної книги;

зобов?язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0124,що находиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом виключення з Держземкадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закриття поземельної книги;

зобов?язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миргородському районі Головного Управління Держтеокадастру у Полтавській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0123;

зобов?язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миргородському районі Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0124.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в зв`язку з технічною неможливістю внесення змін до ДЗК про власника земельних ділянок кадастрові номери :06:002:0123 та :06:002:0124 сертифікований інженер землевпорядник Деркач Н.М. зобов`язується внести правильні відомості із зазначенням померлого власника після скасування державної реєстрації вищезазначених земельних ділянок в ДЗК.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року по справі № 440/7182/25 позовні вимоги задоволено.

Зобов?язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0123, що знаходиться за адресою Полтавська область, Миргородський район, с. Затон шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закриття поземельної книги.

Зобов?язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0124, що находиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та закриття поземельної книги.

Зобов?язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миргородському районі Головного Управління Держтеокадастру у Полтавській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0123.

Зобов?язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миргородському районі Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0124.

Стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області (вул. Затишна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ).

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року в частині: стягнення на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області (вул. Затишна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ). В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що при ухвалені рішення судом неправильно розподілено судові витрати та безпідставно стягнуто судовий збір з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2023 року позивач звернулась до сертифікованого інженера - землевпорядника ФОП ОСОБА_2 , розробника документації із землеустрою, з метою виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж вищезгаданих земельних ділянок та присвоєння кадастрового номера земельним ділянкам загальною площею 0,56 гектари.

Для виготовлення робіт із землеустрою був укладений договір на виконання робіт із землеустрою за № 48-07/2023 від 14.07.2023 року та позивачем надано запит приватного нотаріуса Руденко Н. Ю. № 143/02-14 від 04.07.2023 року та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.05.2008 року, видане на ім?я ОСОБА_3 .

Оскільки відомості в ДЗК були відсутні, позивачка надала копію державного акту на ім?я ОСОБА_4 (серія ІІІ-ПЛ №054016 від 26.06.1997 року). На підставі цього ФОП ОСОБА_2 було проведено роботи із землеустрою та внесено відомості про земельні ділянки до Державного земельного кадастру України.

В результаті 17.07.2023 року були сформовані два витяги з Державного земельного кадастру:

- № НВ -023: ділянка площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :06:002:0123);

- № HB -023: ділянка площею 0,18 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) (кадастровий номер :06:002:0124).

З отриманими витягами з ДЗК, позивач звернулась до приватного нотаріуса Руденко Н. Ю. по оформленню спадкових прав на вищевказані земельні ділянки, де виявилось що у відомостях Державного земельного кадастру відсутні відомості про померлого власника земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , що унеможливлює вчинення нотаріальних дій та подальшого оформлення позивачкою спадкового майна.

У листопаді 2024 року позивач повторно звернулась до сертифікованого інженера - землевпоряника ОСОБА_2 із нотаріальним запитом щодо уточнення власника. Тоді й з?ясувалось, що допущена технічна помилка: реєстрація була здійснена на ім?я померлого чоловіка позивача - ОСОБА_3 , який не реалізував право на спадщину і не був власником зазначених ділянок, а фактичним власником був гр. ОСОБА_4 на підставі Державного акту (серія II-ПЛ № 054016 від 26.06.1997 року).

Спроба внесення даних, щодо уточнення власника земельної ділянки до Державного земельного кадастру через електронний кабінет сертифікованого інженера - землевпорядника ОСОБА_2 була безрезультатною рішенням Державного кадастрового реєстратора № PB-025 від 18.02.2025 року та рішенням Державного кадастрового реєстратора № PB-025 від 12.02.2025 року було відмовлено у внесенні змін щодо власника земельних ділянок, через технічну неможливість, оскільки реєстрацію земельних ділянок було проведено за постановою Кабінету Міністрів № 1051 від 17.10.2012 року Про затвердження Порядку ведення земельного кадастру, як новосформовані земельні ділянки без зазначення попереднього власника.

Через цю помилку 07.05.2025 року нотаріус Руденко Н.Ю. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо спадкового майна (постанова № 77/02-31 від 07.05.2025 року).

В зв?язку з технічною неможливістю внесення змін в ДЗК про власника земельних ділянок кадастрові номери :06:002:0123 та :06:002:0124 позивач вважає, що сертифікований інженер - землевпорядник ОСОБА_2 зобов?язується внести правильні відомості із зазначенням померлого власника після скасування державної реєстрації вищезазначених земельних ділянок в Державному земельному кадастрі.

Враховуючи викладене, позивач вказує, на те, що реалізація її спадкового права стала неможливою без скасування помилкової державної реєстрації земельних ділянок, у зв`язку з чим звернулася до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що такий спосіб захисту є необхідним для відновлення порушених прав позивача, а саме реалізації спадкового права позивача щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :06:002:0123 та :06:002:0124.

Також суд першої інстанції дійшов до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору загальному розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області рішення суду першої інстанції оскаржується виключно в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи судом встановлено, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 до двох відповідачів, а саме: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та Державного кадастрового реєстратора Відділу Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області.

За наслідками розгляду цієї справи суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі і рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не є предметом апеляційного перегляду.

При цьому, аналіз приписів ч. 1 ст. 139 КАС України свідчить про те, що у всіх випадках, якщо суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і позивачем були понесені судові витрати, зокрема і зі сплати судового збору, то такі витрати стягуються на користь особи, яка виступала позивачем у справі, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. п. 14, 16 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Держгеокадастру № 603 від 23.12.2021 (у редакції наказу Держгеокажастру № 438 від 10.09.2025 Головне управління утримується за рахунок Державного бюджету України. Головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Враховуючи те, що в межах цих правовідносин особо, яка виступала в якості відповідача у справі та яка є суб`єктом владних повноважень є саме Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення судових витрат зі сплати судового збору саме з цієї особи.

Що стосується доводів апелянта про те, що Головне управління залучено безпідставно як відповідача у даній справі, бо з пояснень ОСОБА_2 і відзиву Головного управління, сертифікований інженер-землевпорядник ФОП ОСОБА_2 повинна була подати заяви про державну реєстрацію земельних ділянок за функціоналом про реєстрацію земельних ділянок з існуючим державним актом та додати електронний документ (обмінний файл XML) який містить інформацію щодо державного акту на підставі якого була розроблена технічна документація на земельні ділянки, але електронні документи для реєстрації земельних ділянок створено без інформаційного блоку про державний акт на право приватної власності на землю, а відтак належним відповідачем має виступати ОСОБА_2 , а Головне управління виступати у справі третьою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача, має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами ч. 7 ст. 48 КАС України, заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Враховуючи те, що судом першої інстанції вирішено спірні правовідносини шляхом задоволення позовних вимог, які заявлялися до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та до Державного кадастрового реєстратора Відділу Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області та рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом апеляційного оскарження, наведені вище доводи апелянта суд відхиляє, оскільки вони не впливають на правильність вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи в цій частині неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року по справі № 440/7182/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов