Справа № 420/31789/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Соловйової О.А.

третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №77819165 від 08.09.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач вказує, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист №420/19787/23, виданий 07.03.2025 Приморським районним судом м.Одеси, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській виплатити ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72 309, 07 грн. Недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 05.07.2018 по 31.10.2020 у сумі 73 398, 57 грн занесено до переліку боргів станом на 01.01.2022 та поетапна виплата яких проводитиметься отримувачем за окремою програмою.

Позивач зазначає, що поетапна виплата зазначеного боргу, який занесено до переліку боргів, розпочалася у листопаді 2022 року, після виділення фінансування відповідно до бюджетного розпису. На поточний рахунок через банківську установу АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 22.11.2022 зараховано 530,00 грн, 23.12.2022 зараховано 2,18 грн, 24.07.2023 зараховано 557,32 грн, 12.09.2023 зараховано 2093,00 грн, 13.10.2023 зараховано 1299,47 грн, 20.10.2023 зараховано 3,53 грн, 14.11.2023 зараховано 4,10 грн, 19.12.2023 зараховано 0,62 грн, 16.10.2024 зараховано 2361 грн, 08.11.2024 зараховано 2361,00 грн, 04.12.2024 зараховано 2361,00 грн. Виплата залишку боргу в сумі 61 825, 35 грн буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідного фінансування та на умовах порядку та механізмів, визначених Порядком №1165.

Також позивач зазначає, що ним державному виконавцю надсилалися листи від 23.04.2025 №1500-0403-5/81256 та 23.06.2025 №1500-0403-5/112171 з усією інформацією та доказами щодо виконання рішення суду. Проте, не зважаючи на доводи зазначені у вказаних листах, оскаржуваною постановою Відповідача від 08.09.2025 ВП №77819165 на Головне управління накладено штраф розмірі 10 200 грн за невиконання вищезазначеного рішення суду.

Позивач вважає, що часткове невиконання рішення суду Головним управлінням з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною та може вважатися об`єктивною, яка унеможливила або значно ускладнила виконання рішення боржником та яка не залежали від його власного волевиявлення, оскільки органи Пенсійного фонду України фінансують види пенсійних виплат виключно за рахунок Державного бюджету в межах виділених асигнувань. А тому накладення штрафу є безпідставним та неправомірним, а його стягнення призведе до збитків бюджету Пенсійного фонду України.

Ухвалою від 22.09.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 03.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі. Вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Призначив судове засідання у справі на 16 год. 00 хв. 21 жовтня 2025 року у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №20.

Також, указаною вище ухвалою, відповідачу було встановлено строк для надання до суду відзиву на позовну заяву.

У судове засідання, призначене на 16 год. 00 хв. 21 жовтня 2025 року сторони особа не з`явилися, були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повісток до електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд».

Представник позивача подав заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи без його участі.

За приписами ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Вважає оскаржувану постанову про накладення штрафу на Головне управління ПФУ в Одеській області у розмірі 10000 грн за невиконання рішення суду правомірною.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист №420/19787/23, виданий 07.03.2025 Приморським районним судом м.Одеси, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській виплатити ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72 309, 07 грн.

16.04.2025 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77819165 із виконання виконавчого листа №420/19787/23 від 07.03.2025 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській виплатити ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72 309, 07 грн. Постановою боржнику надано десять робочих днів для виконання рішення суду.

23.04.2025 Головним управлінням ПФУ в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслано лист №1500-0403-5/81256, яким повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію як внутрішньо переміщена особа, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 06.07.2021 державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса, спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 74723,16 грн, що належала померлій та знаходиться на обліку в Головному управлінні. 06.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю матері. Після опрацювання заяви Головним управлінням підтверджено суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 73398,57 грн, яка була розрахована від дати звернення, а саме за період з 05.07.2018 по 31.10.2020. Відповідно до Порядку № 1165 недоотриману пенсію ОСОБА_2 в сумі 73398,57 грн занесено до переліку станом на 01.01.2022.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі недоотримана пенсія, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Кошти на фінансування видатків, передбачених Порядком № 1165, та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду і визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету за цією програмою.

Також, у листі Головним управлінням ПФУ в Одеській області зазначено, що станом на 23.04.2025 Головним управлінням ОСОБА_1 виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 в сумі 11573,22 грн. Залишок боргу складає 61825,35 грн. Виплата недоотриманої пенсії ОСОБА_2 буде здійснюватись відповідно до фінансування, виділеного Головному управлінню на 2025 рік, на умовах порядку та механізмів, визначених Порядком № 1165.

02.07.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

23.06.2025 Головним управлінням ПФУ в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслано лист №1500-0403-5/112171, у якому зазначено, що недоотриману пенсію ОСОБА_2 з період з 05.07.2018 по 31.10.2020 у сумі 73398,57 грн занесено до переліку боргів, поетапна виплата яких проводитиметься отримувачам за окремою програмою. Поетапна виплата зазначеного боргу, який занесено до переліку боргів, розпочалася у листопаді 2022 року, після виділення фінансування відповідно до бюджетного розпису. На поточний рахунок через банківську установу АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 22.11.2022 зараховано 530,00 грн, 23.12.2022 зараховано 2,18 грн, 24.07.2023 зараховано 557,32 грн, 12.09.2023 зараховано 2093,00 грн, 13.10.2023 зараховано 1299,47 грн, 20.10.2023 зараховано 3,53 грн, 14.11.2023 зараховано 4,10 грн, 19.12.2023 зараховано 0,62 грн, 16.10.2024 зараховано 2361 грн, 08.11.2024 зараховано 2361,00 грн, 04.12.2024 зараховано 2361,00 грн. Станом на 23.06.2025 залишок невиплаченої недоотриманої пенсії становить 61825,35 грн та обліковується в переліку боргів відповідно до Порядку № 1165.

Також у листі зазначено, що Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік на сьогодні не затверджено. На теперішній час Головне управління діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на ІІ квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не виплачено за період до місяця їх відновлення, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на підконтрольній Україні території (копія тимчасового розпису додається). Виплату залишку недоотриманої пенсії у сумі 61825,35 грн буде проведено після виділення Головному управлінню відповідного фінансування, на умовах порядку та механізмів, визначених Порядком № 1165. До листа додано копії розрахунку боргу та тимчасового розпису на 2 квартал 2025 року.

08.09.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 10200 грн.

В обгрунтування винесення вказаної постанови зазначено, що рішення суду залишається не виконаним, невиплата коштів за рішенням суду триває, часткову виплату сум боргу за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником. Обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату залишку недоотриманої пенсії у сумі 61825, 35 грн не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами. Окрім того, до відділу повторно не надано доказів здійснення часткової виплати боргу в сумі 3958,04 грн та в сумі 7083,00 грн. Більше того, пенсійним органом не надано жодних відомостей та належних доказів щодо вчинення належних дій, спрямованих на виконання рішення суду від 20.09.2023 по справі №420/19787/23, зокрема доказів про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправною постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб) та інших виконавчих документів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Як визначено ст.1 Закону України №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.3, 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 4, 8 ст. 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Частиною 5, 6 ст. 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частинами 1-3 ст.63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Накладення штрафу є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно із пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 року у справі №360/940/20.

Як встановлено судом, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 23.06.2025 повідомило державного виконавця про часткове виконання рішення суду, сплату частини заборгованості на користь ОСОБА_1 , а також про те, що виплата залишку недоотриманої пенсії у сумі 61825,35 грн буде проведено після виділення Головному управлінню відповідного фінансування, на умовах порядку та механізмів, визначених Порядком № 1165.

Часткову сплату заборгованості підтвердила Третя особа в усних поясненнях.

В той же час, суд зауважує, що згідно з вимогами п.п.1, 3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Приймаючи оскаржувану постанову державним виконавцем не було досліджено питання наявності чи відсутності відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами. Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів направлення на адресу позивача відповідної вимоги або листа державного виконавця з пропозицією надати пояснення за фактами невиконання рішення. Без з`ясування причин неповного виконання рішення суду державним виконавцем 08.09.2025 було винесено оскаржувану постанову. Державним виконавцем не вчинялося інших дій щодо одержання належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України стосовно відсутності фінансування для виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає хибними висновки державного виконавця, викладені в оскаржуваній постанові про те, що обґрунтування пенсійного органу щодо неможливості здійснити виплату залишку недоотриманої пенсії у сумі 61825, 35 грн не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами.

Також суд зауважує, що відповідачем в ході розгляду справи не підтверджено обставин витребування у пенсійного органу доказів здійснення часткової виплати боргу в сумі 3958,04 грн та в сумі 7083,00 грн. А тому, обгрунтування оскаржуваної постанови обставинами ненадання пенсійним органом документів на підтвердження такої сплати не може вважатися правомірним.

Щодо посилання державним виконавцем в оскаржуваній постанові на ненадання пенсійним органом відомостей та належних доказів щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду від 20.09.2023 по справі №420/19787/23, зокрема доказів про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості ОСОБА_1 , суд приймає до уваги пояснення Головного управління ПФУ в Одеській області про те, що Пенсійний фонд України автоматичним способом узагальнює обліковану інформацію про суму заборгованості та щомісячно інформує про фінансову потребу Міністерство соціальної політики України, яке є головним розпорядником коштів бюджетної програми за КПКВК 2506080 Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду.

Відповідачем належним чином не обгрунтовано наявність в пенсійного органу обов`язку звертатися до розпорядників бюджетних коштів, чи до інших уповноважених осіб, індивідуально по кожному стягувачу з метою виділення коштів для виплати заборгованості.

Судом враховано і те, що Третій особі здійснена часткова виплата заборгованості, що свідчить проте, що заборгованість по пенсії, належну ОСОБА_1 за рішенням суду, занесено до переліку заборгованостей з пенсійних виплат, погашення яких здійснюється за рішенням суду, та її погашення здійснюється в міру надходження бюджетного фінансування на відповідну мету.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що державний виконавець не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали органу Пенсійного фонду виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу.

Натомість, позивачем до матеріалів справи додано тимчасовий розпис доходів та видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ІІ квартал 2025 року, із якого вбачається недостатність фінансування видатків для погашення заборгованостей за рішеннями судів, враховуючи черговість їх погашення.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 15.04.2020 у справі № 811/1324/18, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18 дійшов правового висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відтак, висновки державного виконавця про невиконання позивачем без поважних причин рішення суду та наявності підстав для накладення штрафу є передчасними, не підтвердженими належними доказами. За таких обставин, винесена державним виконавцем постанова ВП №77819165 від 08.09.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн не може вважати правомірною.

Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість заявленої позовної вимоги та наявності підстав для її задоволення.

Згідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач не довів правомірності та законності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи наведене, з урахуванням приписів частини 2 статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №77819165 від 08.09.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській, , адреса місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012.

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: вул. Разумовська, 37, м.Одеса, 65091.

Третя особа: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА