Справа № 160/32282/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32282/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Чабаненко С.В., секретар судового засіданні Жмуренко В.В., за участі представника позивача Сидоренко С.І., представника відповідача Кушнір А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року в адміністративній справі №160/32282/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11.10.2024 року №0764 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на території України громадянина Індії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 громадянина Республіки Індії НОМЕР_2 );

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видати громадянину Індії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 громадянина Республіки Індії НОМЕР_2 ) посвідку на тимчасове проживання на території України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11.10.2024 №0764 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на території України громадянина Індії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 громадянина республіки Індії R9161490).

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видати громадянину Індії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 громадянина Республіки Індії НОМЕР_2 ) посвідку на тимчасове проживання на території України.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки починаючи з 25.04.2018 року, усі документи, що стосуються оформлення, прийняття до розгляду, рішення про надання дозволу на імміграцію або рішення про відмову чи скасування дозволу на імміграцію та інші документи автоматично формуються та заповнюються друкованими засобами у підсистемі «Облік іноземців та біженців» ЄІАС УМП, уповноважена особа має доступ до внесення даних у відповідну форму обираючи необхідне із запропонованих системою варіантів і не має доступу до внесення змін у саму форму встановленого МВС зразка.

Вважає, що відповідно до норм Порядку 322 позивач мав право повторно звернутись із заявою щодо оформлення посвідки у разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, однак, не зробив цього. При цьому, для оформлення посвідки на тимчасове проживання позивач повинен надати дійсний поліс медичного страхування, який охоплює весь період дії посвідки на тимчасове проживання.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином Республіки Індії та заїхав на територію України на підставі візи типу D №(М) Y05529474 та запрошення Дніпровського Державного Медичного Університету від 15.12.2022 року №.

01.11.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення (обміну) посвідки на тимчасове проживання, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення від 09.11.2023 року №191 на підставі пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №322, яким відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Вказане рішення було предметом судового розгляду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року у справі № 160/30384/23 позовні вимоги позивача задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області від 09.11.2023 року, яким позивачу було відмовлено в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання; зобов`язано Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути анкету-заяву ОСОБА_1 про оформлення посвідки на тимчасове проживання та прийняти рішення згідно до документів, поданих Позивачем щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання та з урахуванням висновків суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року у справі №160/30384/23 апеляційна скарга Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області залишена без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року без змін.

На виконання вимог суду відповідачем повторно розглянуто заяву № 100186836 від 01.11.2023 року про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі навчання (код 04/13) та встановлено, що поліс медичного страхування, виданий на ім`я ОСОБА_2 № 01-023295 строком дії від 08.06.2023 по 07.07.2024 року, не відповідає вимогам чинного законодавства та вважається недійсним у зв`язку із закінченням терміну дії.

На підставі цього, Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 11.10.2024 року на підставі п.п. 11 п. 61 Порядку № 322 в інших випадках передбачених законом, яке і є предметом розгляду у вказаному спорі.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні (п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (надалі порядок № 321).

Відповідно п. 1 Порядку №321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно п. 5 Порядку №321 посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Відповідно п. 7 Порядку №321 в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання (посвідка/фотокартка має пошкодження, що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, дату та місце народження, ким видана посвідка, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити посвідки, виправлення, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія), а також у разі відсутності частини посвідки; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Відповідно п. 16 Порядку №321, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Згідно з п. 18 Порядку №321, у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

Порядок подання документів для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обміну посвідки та їх розгляд визначено у пунктах 40-46 Порядку №321.

При цьому, пунктом 40 Порядку №321 передбачено, для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 нього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати; 7) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

Пунктом 44 Порядку №321 зазначено, що якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, не містить безконтактного електронного носія і була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

Відповідно до п. 45 Порядку №321, перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі «Службові відмітки» заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

Пунктом 46 Порядку №321 зазначено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Також, відповідно до п. 5 Порядку №321 посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Відповідно п. 62 Порядку №321, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на тимчасове проживання (крім випадків обміну посвідки або оформлення посвідки іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення ї видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з примусовим поверненням чи примусовим видворенням за межі України або реадмісією, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 10-1) виявлено факти невиконання особою, зазначеною у пункті 41-1 цього Порядку, зобов`язання щодо звернення із заявою про визнання особою без громадянства; 11) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.11.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення (обміну) посвідки на тимчасове проживання, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення від 09.11.2023 року №191 на підставі пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №322, яким відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Вказане рішення було предметом судового розгляду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року у справі № 160/30384/23 позовні вимоги позивача задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області від 09.11.2023 року, яким Позивачу було відмовлено в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання; зобов`язано Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути анкету-заяву ОСОБА_1 про оформлення посвідки на тимчасове проживання та прийняти рішення згідно до документів, поданих Позивачем щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання та з урахуванням висновків суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року у справі №160/30384/23 апеляційна скарга Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області залишена без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року без змін.

На виконання вимог суду відповідачем повторно розглянуто заяву № 100186836 від 01.11.2023 року про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі навчання (код 04/13) та встановлено, що поліс медичного страхування на ім`я виданий ОСОБА_2 № 01-023295 строком дії від 08.06.2023 року по 07.07.2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства та вважається недійсним у зв`язку із закінченням терміну дії.

На підставі цього, Головне управління ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 11.10.2024 року на підставі пп. 11 п. 61 Порядку № 322 в інших випадках передбачених законом.

Судом встановлено, що позивачем до заяви № 100186836 від 01.11.2023 року додано необхідний пакет документів, які були чинні та діючі на час звернення, жодних зауважень з боку відповідача до змісту чи до кількості доданих до заяви документів зазначено не було.

Приймаючи спірне рішення, Гоовне управління ДМС у Дніпропетровській області не враховано й те, що на підставі посвідки на постійне проживання позивач тривалий час проживає на території України.

Судом не встановлено підстав вважати та відповідачем не доведено, що позивачем надано відповідачу відносно себе неповну або недостовірну інформацію або здійснено приховування відомостей відносно себе.

До того ж, відповідно до пп.11 п.62 Порядку №321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки в інших випадках, передбачених законом.

Проте, відповідачем не зазначено та не надано жодних належних та допустимих доказів, якими підтверджує інші випадки, передбачені законом, на підставі яких прийнято оскаржене рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пп.11 п.62 Порядку №321 не містить конкретно визначених підстав для відмови у видачі посвідки, а є бланкетною нормою, яка відсилає до іншого законодавства, тому зазначення в рішенні про відмову у видачі посвідки загальної норми права (пп. 11 п.62 Порядку №321) без вказівки на конкретну підставу для такої відмови не може вважатися виконанням законодавчо визначеного обов`язку, передбаченого Порядком № 321, а тому таке рішення має бути визнано неправомірним.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2020 року у справі №820/1719/18, від 14.12.2020 року у справі №820/1684/18, та враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Будь-яких інших обґрунтувань відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання вказане рішення не містить.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача видати позивачу нову посвідку на постійне проживання в Україні, суд першої інстанції обгрунтовано визначив наступне.

Так, у постанові від 23.05.2018 року у справі №825/602/17 Верховний Суд зазначив, що у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийнятої виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Отже, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Пунктом 46 Порядку № 321 передбачено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Положеннями Порядку № 321 передбачено альтернативні варіанти щодо результатів розгляду заяви про обмін посвідки на постійне проживання: задовольнити заяву чи відмовити в такому обміні, однак суд вважає за необхідне вказати, що за відсутності підстав для відмови у видачі посвідки, визначених п. 62 Порядку № 321, територіальний орган ДМС зобов`язаний видати особі, що зверталася із заявою про обмін посвідки, нову посвідку на постійне проживання в Україні.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 року у справі № 820/1684/18.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання видати позивачеві посвідку на тимчасове проживання.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 820/1329/17, від 24.01.2020 року у справі № 820/1719/18, від 17.08.2020 року у справі № 820/1683/18, від 14.12.2020 року у справі № 820/1684/18.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в адміністративній справі №160/32282/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в адміністративній справі №160/32282/24 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені 22 жовтня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту постанови.

Постанова в повному обсязі складена 28 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова

суддя С.В. Чабаненко