Справа № 620/8253/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року Чернігів Справа № 620/8253/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комісія Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») (далі також - відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комісія Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі також - третя особа) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви від 20.02.2025 ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , та прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій старшому сержанту ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 отримав поранення та довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2022 № 238 встановлено причинний зв`язок захворювання (травми), пов`язаного з виконанням обов`язків із захистом Батьківщини. 20.02.2025 подав заяву до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання статусу учасника бойових дій, в якій просив розглянути її відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка у подальшому за належністю направлена до В/Ч НОМЕР_1 . Проте на час звернення до суду вказана заява відповідачем не розглянута, що свідчить про протиправну бездіяльність.

12.08.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем подано відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано докази на підтвердження участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а отже підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій відсутні.

Третя особа надіслала письмові пояснення, в яких повідомила про порядок надання статусу учасника бойових дій та зазначила, що документи позивача направлені за належністю, тому просить вказані обставини врахувати судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2022 № 238, позивачу встановлено причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), яка пов`язана з виконанням військових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 23.09.2024 підтверджено попередні діагнози та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) з виконанням військових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини.

20.02.2025 позивач звернувся до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із заявою, в якій просив розглянути її відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До заяви надав наступні документи: пояснення ОСОБА_2 на 1 арк. в 1 прим., оригінал пояснення ОСОБА_3 нотаріально посвідчено на 1 арк. в 1 прим., оригінал пояснення ОСОБА_4 нотаріально посвідчено на 1 арк. в 1 прим., копія довідки ВЛК від 03.10.2022 №238 на 1 арк. в 1 прим., копія довідки ВЛК від 23.09.2024 №9226 на 1 арк. в 1 прим.

05.04.2025, на запит адвоката позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь № 220/13/ВихЗПІ/274, в якій проінформовано, що документи ОСОБА_1 за належністю надіслано на адресу Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 , про що в копії листа повідомлено його на зазначену електронну адресу у зверненні ІНФОРМАЦІЯ_3 (вих. № 220/13/186 від 06.03.2025).

21.03.2025 військова частина НОМЕР_4 направила командиру військовій частині НОМЕР_2 лист № 502/2/1/6/940, в якому вимагала: в термін до 25.03.2025 забезпечити внесення даних (в разі перевірки та підтвердження достовірних даних) уповноваженою особою військової частини до Єдиного Державного Реєстру Ветеранів Війни на військовослужбовця ОСОБА_1 ; в термін до 26.03.2025 надати доповідь до управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 щодо результатів проведеної роботи, та в разі внесення даних до ЄДРВВ представити інформацію по наданому статусу заявнику з представленням сканкопії. Також звернув увагу, що відповідь щодо порушеного питання у зверненнях оформляється на адресу заявників. Контроль за виконанням розпорядження покладає на командира військової частини НОМЕР_2 .

За результатами розгляду вказаних вимог, ВЧ НОМЕР_2 листом від 23.03.2025 № 2/4/986 повідомила відповідача про направлення відповіді адвокату позивача позивача від 23.03.2025 № 2/4/985 наступного змісту: «… ОСОБА_1 , згідно наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) не залучався у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України». Вказаний лист міститься в матеріалах справи.

01.04.2025, за результатами звернення на гарячу лінію позивача, військовою частиною НОМЕР_2 повідомлено відповідача про надання відповіді позивачу листом № 2/7-530, зі змісту якого слідує, шо гр. ОСОБА_1 військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частинах НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 не проходив. Крім того роз`яснено право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, посадових осіб (лист міститься в матеріалах справи).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви від 20.02.2025, свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, суд враховує наступне.

Суспільні відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку стосовно захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовані, насамперед, нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Так, статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок № 413 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В свою чергу пункт 6 Порядку № 413 визначає процедуру для отримання статусу учасника бойових дій.

Зокрема, для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7.

Таким чином, відповідний суб`єкт владних повноважень мав обов`язок вжити заходів, передбачених пунктом 6 Порядку 413, та спрямованих на отримання позивачем статусу учасника бойових дій.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій документи подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.

Згідно пункту 19 Порядку № 413 рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається, зокрема комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджуються відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в підпункті 3 пункту 2 цього Порядку.

Комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів ( п. 20 Порядку № 413).

Відповідно до положень пункту 24 Порядку № 413 комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;

2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку;

3) подання недостовірної інформації;

4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У разі усунення виявлених підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій заявник або уповноважена особа може повторно ініціювати винесення питання про надання зазначеного статусу (за процедурою, визначеною цим Порядком) на розгляд комісії шляхом подання заяви до керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, в якому утворено комісію.

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.

У свою чергу положеннями пункту 4 Порядку № 413 передбачено, що підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є:для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є довідка за формою згідно з додатком 6.

Таким чином, визначальною ознакою для надання заявникам статусу учасника бойових дій з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, є те, що такі брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. У контексті положення пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання статусу учасника бойових дій є довідка за формою згідно з додатком 6.

Наказом Міністерства оборони України від 10.11.2022 № 369 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.11.2022 за №1441/38777 затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання ветеранами війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості (далі - Положення), в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).

У пункті 1 даного Положення визначено наступне.

Комісії утворюються: у Міністерстві оборони України - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років;

у Генеральному штабі Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - Адміністрація ДССТ), військових частинах НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (далі - оперативні командування) - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - Комісії).

Пунктом 14 Положення встановлено, що Комісії для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», розглядають документи (заяву), які подаються командирами (начальниками) військових частин (органів, підрозділів) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій або самостійно заявниками (законними представниками або уповноваженими особами).

Підпунктом 4 пункту 14 Положення передбачено, що комісії у місячний строк із дня надходження документів (заяви) приймають рішення щодо надання (відмови в наданні) статусу учасника бойових дій, учасника війни, про що повідомляють особу:

шляхом надсилання повідомлення на електронну (поштову) адресу, зазначену в документах (заяві), що подана в паперовій формі;

засобами Порталу Дія або засобами Реєстру (у разі подання заяви в електронній формі).

Отже, наведеними нормативно-правовими актами встановлено алгоритм дій відповідних комісій та порядок визнання осіб учасниками бойових дій.

Так, у спірних правовідносинах, це є Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утворена в оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ВЧ НОМЕР_20 ).

Відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у постанові 20.02.2025 №400/4559/24, обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та виконання нею особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань. Наявність таких обставин є правовою підставою для подачі командирами (начальниками) військових частин (органів, підрозділів) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.

Як вже встановив суд, позивач звернувся до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із заявою від 20.02.2025 та надав свої пояснення, пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_4 , підписи на яких засвідчено нотаріально, копію довідки ВЛК від 03.10.2022 №238, копію довідки ВЛК від 23.09.2024 №9226.

Докази, що позивач додав до заяви від 20.02.2025 довідку за формою згідно з додатком 6, як передбачено підпунктом 4 пункту 4 Порядку № 413, відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що за наявності обставин, передбачених відповідно до положень пункту 24 Порядку № 413, зокрема відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій. При цьому саме рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.

На переконання суду, у цих правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

У свою чергу, відсутність належним чином оформленої мотивованої відмови в наданні статусу учасника бойових дій свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Докази щодо прийняття відповідачем такого рішення відсутні, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 20.02.2025.

Оскільки відповідач не прийняв мотивованого рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, суд в контексті спірних правовідносин вважає, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення за заявою позивача від 20.02.2025.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача у розгляді заяви позивача від 20.02.2025, суд зазначає таке.

ГУ соціальної підтримки Міністерства оборони України листом від 05.04.2025 № 220/13/ВихЗПІ/274 на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено документи позивача для опрацювання у встановлений строк.

21.03.2025 ВЧ НОМЕР_1 у свою чергу направила командиру ВЧ НОМЕР_2 лист № 502/2/1/6/940, в якому вимагала: в термін до 25.03.2025 забезпечити внесення даних (в разі перевірки та підтвердження достовірних даних) уповноваженою особою військової частини до Єдиного Державного Реєстру Ветеранів Війни на військовослужбовця ОСОБА_1 ; в термін до 26.03.2025 надати доповідь до управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 щодо результатів проведеної роботи, та вразі внесення даних до ЄДРВВ представити інформацію по наданому статусу заявнику з представленням сканкопії. Звернула увагу, що відповідь щодо порушеного питання у зверненнях оформляється на адресу заявників. Контроль за виконанням розпорядження покладає на командира військової частини НОМЕР_2 .

За результатами розгляду вказаних вимог, ВЧ НОМЕР_2 листом від 23.03.2025 № 2/4/986 повідомила відповідача про направлення відповіді адвокату позивача від 23.03.2025 № 2/4/985 наступного змісту: «… ОСОБА_1 , згідно наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) не залучався у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України». Вказаний лист міститься в матеріалах справи.

01.04.2025, за результатами звернення на гарячу лінію позивача, військовою частиною НОМЕР_2 повідомлено відповідача про надання відповіді позивачу листом № 2/7-530, зі змісту якого слідує, шо гр. ОСОБА_1 військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частинах НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 не проходив, Також роз`яснено право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, посадових осіб (лист міститься в матеріалах справи).

При цьому, рішення, дії чи бездіяльність військової частини НОМЕР_2 не є предметом даного спору.

З положень частин першої та другої статті 77 КАС України у поєднанні з приписами частини четвертої статті 9, абзацу другого частини другої статті 77, частин третьої та четвертої статті 242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку частини другої статті 77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Згідно зі сформульованими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 стандартами доказування обставин спору:

1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Суд відмічає, що у силу частини четвертої статті 44, частини другої статті 78, частини третьої статті 78, обов`язок повідомлення суду усіх обставин справи та підтвердження доводів про існування цих обставин відповідними доказами покладений, насамперед на учасників справи сторони спору.

Окрім того, суд згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України обтяжений законодавцем обов`язком встановити об`єктивну істину у кожному спорі за власною ініціативою безвідносно до стану виконання учасниками справи сторонами спору згаданого вище процесуального обов`язку.

У постанові Верховного Суду від 06.06.2024 у справі №400/1217/23 викладені такі правові висновки:

1) обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі;

2) позивач не може будувати власну позицію на тому що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності;

3) обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. В разі неможливості самостійно представити такі докази, позивач повинен про це повідомити суд та зазначити причини, з яких доказ не може бути подано. Крім того, позивач вправі подати до суду клопотання про витребування доказів, із зазначенням причини неможливості самостійного їх представлення та наведенням вжитих ним для цього заходів;

4) посилання позивача на те, що в силу вимог частини другої статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначаючись з приводу реально вчиненого суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення, суд зазначає, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією - вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, під бездіяльністю - ухилення від виконання обов`язку, під відмовою - оформлене офіційним письмовим документом (листом) відхилення прохання/звернення приватної особи.

Тобто, у спірних правовідносинах, відповідачем були вчинені управлінські дії з приводу розгляду заяви позивача та отримання документів від компетентних органів військового управління з метою прийняття рішення по суті порушеного питання.

Отже, факт вчинення суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення у формі бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача від 20.02.2025 не підтверджено матеріалами справи.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.02.2025.

Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») прийняти відповідне рішення за заявою ОСОБА_1 від 20.02.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідач: Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_22 .

Третя особа: Комісія Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій АДРЕСА_3 , .

Повний текст рішення виготовлено 29 жовтня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко