Справа № 440/14336/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 жовтня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/14336/25
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування додатку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування додатку, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 Додатку 3 до Наказу № 23 від 17.04.2025 р., виданого Державною екологічною інспекцією Центрального округу, яким встановлено робоче місце завідувача сектору Державного ринкового нагляду Козіна Олега Борисовича, за адресою: вул. Вернигори, 17, м. Черкаси.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Щодо строку звернення до суду

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування п. 1 Додатку 3 до Наказу № 23 від 17.04.2025 р., виданого Державною екологічною інспекцією Центрального округу, яким встановлене робоче місце завідувача сектору Державного ринкового нагляду Козіна Олега Борисовича, за адресою: вул. Вернигори, 17, м. Черкаси.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодексу адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатися на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частинами першою та другою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Представник позивача у позовній заяві не повідомила суду, з яких фактичних підстав та обставин позов поданий про оскарження п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 тільки 17.10.2025, якщо позивач незгодний із його звільненням з 18.04.2025, і про обставини п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 позивачу відомо під час звільнення.

Неможливість подання позову чи обізаності про порушення свого права у п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 позивач суду не повідомив.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зазначила, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Як встановлено судом, у Полтавському окружному адміністративному суді перебуває на розгляді справа №440/7056/25 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції Центрального округу від 17.04.2025 № 147/09 09; поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції Центрального округу з 18.04.2025.

В ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі №440/7056/25 встановлене наступне:

"Представник позивача не повідомила суду, з яких фактичних підстав та обставин позов поданий про оскарження п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 тільки 17.10.2025, якщо позивач незгодний із його звільненням 18.04.2025 у цій справі, і про обставини п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 позивачу відомо під час звільнення.

Неможливість подання позову чи обізаності про порушення свого права у п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 позивач суду не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 23.10.2025 зазначила, що про цей наказ позивач дізнався із відзиву відповідача, а позов не поданий раніше, оскільки представник позивача мала велику зайнятість і не встигла раніше оскаржити до суду п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025.

Суд оцінює такі доводи представника позивача критично, оскільки провадження у цій справі триває із 02.06.2025, відзив поданий відповідачем через електронний суд 16.06.2025, у той же час суд перейшов 18.06.2025 до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також позивачу відомі обставини із лютого 2025 про зміну істотних умов державної служби, що його робоче місце територіально змінене із м. Полтава, на м. Черкаси. З урахуванням викладеного, позивач обізнаний про можливе порушення свого права із дати звільнення, а із відзивом ознайомлений 16.06.2025 в ЄСІТС, об`єктивні перешкоди для оскарження п. 1 Додатку 3 наказу відповідача № 23 від 17.04.2025 у позивача були відсутні.

Також представник позивача у судовому засіданні 23.10.2025 повідимила сулу, що інших нових доказів, ніж ті, що подані у цій справі, у справі №440/14336/25 до суду не подані, а єдиної новою підставою (обставиною) позову є те, що тільки позивачу відповідач змінив істотні умови служби, змінивши місце служби із м. Полтава територіально на м. Черкаси. Суд наголошує на тому, що позивач у цій справі під час судового розгляду зазначив таку обставину, як підставу протиправного звільнення."

Судом встановлена обставина, що провадження у справі №440/7056/25 триває із 02.06.2025, відзив поданий відповідачем через електронний суд 16.06.2025, а про зміну робочого місця внаслідок зміни організаційної структури позивачу відомо із лютого 2025 року, тобто позивач обізнаний про підставу та обставину позову щодо переміщення його робочого місця до м. Черкаси із дати звільнення 18.04.2025.

Враховуючи обставину, яка встановлена в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі №440/7056/25, що докази, підстави та обставини у цій справі та у справі №440/7056/25 є однаковими, а єдиною відмінністю є предмети позовів, то суд висновує, що позивачу відомо про порушення його права із 18.04.2025.

Із змісту позову та доданих до нього доказів, у цій справі реалізація позивачем права на звернення до суду із позовною заявою в межах строків звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, оскільки нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною процесуальною поведінкою.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у складі Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Таким чином позовні вимоги, які охоплюють період, що місячному строку звернення до суду з цим позовом, тобто з 19.05.2025 по 17.10.2025, заявлені з пропуском строку, встановленого частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обгрунтованої заяви позивача про поновлення цього строку.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, поданий до суду адміністративний позов не відповідає вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічно, за правилом частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позовної заяви без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, є підставою для постановлення суддею ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів, які свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування додатку залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк на усунення недоліків, який розпочинає перебіг з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що неусунення недоліків у встановлений судом строк є підставою для повернення позовної заяви.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів, які свідчать про поважність причин пропуску цього строку із 19.05.2025.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя В.І. Бевза