Справа № 400/11341/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

28 жовтня 2025 р. № 400/11341/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В. С., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3

прозаява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про:

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запису про розшук ОСОБА_1 за «не прибуття за мобілізаційним розпорядженням»;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) скасувати запис про розшук ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

-зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) поновити статус військовозобов`язаного ОСОБА_1 на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 без позначки про розшук чи порушення правил військового обліку;

-зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) внести зміни до військово-облікових документів та персональної картки у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про відсутність позначки про розшук.

27 жовтня 2025 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який визначає його як такого, що «перебуває у розшуку за мобілізаційним розпорядженням», - до набрання законної сили рішенням суду у справі за поданим адміністративним позовом.

-заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки та іншим державним органам (у тому числі Національній поліції, Державній прикордонній службі, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ) використовувати зазначену інформацію про мій «розшук» у будь яких реєстрах, інформаційних системах чи під час здійснення перевірок - до набрання законної сили рішенням суду у справі за поданим адміністративним позовом.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що існує висока ймовірність незаконної мобілізації позивача до ухвалення остаточного рішення по справі.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 5, 6 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

Інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову при існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Заяву про забезпечення позову подано одночасно із поданням позовної заяви. Предметом спору є дії відповідача, оскільки позивач вважає, що протиправно було внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення позивачем правил військового обліку.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він не отримував повісток чи викликів від відповідача, а також позивач не притягувався до адміністративної відповідальності.

Суд критично оцінює доводи позивача по застосуванню заходів забезпечення позову саме таким шляхом, оскільки вважає неприпустимим втручання в імперативну діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як структурних підрозділів Міністерства оборони України, особливо під час дії режиму воєнного стану.

Частина 3 ст.151 КАС України, не передбачає обмежень на забезпечення позову шляхом заборони здійснення призову на військову службу під час мобілізації. І на переконання позивача суд має повноваження у тому числі на забезпечення позову, шляхом заборони здійснення призову на військову службу під час мобілізації. Але, таке забезпечення позову можливе коли предметом оскарження є дії відповідача з приводу мобілізації позивача (наприклад, відмова у наданні відстрочки). У цьому випадку, жодних правовідносин з приводу мобілізації позивача не виникало, а тому забезпечення позову буде стосуватися рішень та дій відповідача, які не є предметом оскарження по цій справі. А тому суд також не вбачає можливості забезпечити позов і в цій частині.

Враховуючи викладене, підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150-154, 156, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Віталій Станіславович Брагар