Справа № 480/2268/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
23 жовтня 2025 року Справа № 480/2268/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,
представника позивача - Іващенка С.М.,
представника відповідача - Сахнюк А.О.,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу за фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, у якій просив:
- визнати протиправним залишення без розгляду заперечення на акт фактичної перевірки від 16.11.2023 № 7085/18/19/РРО/ НОМЕР_1 та зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області розглянути заперечення на акт перевірки від 06.12.2023;
Ухвалою суду від 21.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 21.03.2024 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги було роз`єднано та виділено в самостійне провадження позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, зокрема, про:
Ухвалою суду від 26.03.2024 справу № 480/2268/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги прийнято до свого провадження.
Ухвалою суду від 21.11.2024 визначено перейти до розгляду справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 22.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача про збільшення розміру позовних вимог.
Так, з урахуванням клопотання представника позивача, останній просить суд:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2879,65 грн за подання заяви про збільшення позовних вимог.
У подальшому, 03.09.2025 представником відповідача було подано клопотання про закриття провадження у справі.
04.09.2025 представник позивача також подав клопотання про закриття провадження у справі.
Клопотання мотивує тим, що предметом позову в даному провадженні є:
Зазначив, що відповідачем самостійно були виправлені допущені ним порушення, тому просить закрити провадження у даній справі та вирішити питання про повернення судового збору у розмірі 5907,65 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
23.10.2025 у судове засідання з`явилися представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заяву про закриття провадження у справі та про повернення та стягнення судових витрат.
Представник відповідача також підтримав заяву про закриття провадження у справі, у той же час заперечував проти стягнення судових витрат з підстав, зазначених в запереченнях щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 17.09.2025 (т.2 а.с.57-59).
Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та подані клопотання, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Тобто, для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.
Представник позивача встановлені обставини не заперечує та просить закрити провадження у даній справі з вищевказаних підстав.
Тобто, оскаржуване позивачем порушення було виправлено відповідачем вже після прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цій справі.
Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після виправлення оскаржуваних порушень.
Оскільки добровільне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, тому клопотання представника позивача та представника відповідача про закриття провадження підлягають задоволенню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Щодо повернення судового збору, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 5907,65 грн, згідно платіжних інструкцій від 14.03.2024 та від 11.12.2024 (т. 1 а.с.44-45, 101).
Згідно ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Враховуючи вказані приписи, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, вбачається можливим задовольнити клопотання представника позивача про повернення судового збору та повернути позивачу з Державного бюджету судовий збір у розмірі 5907,65 грн, сплаченого згідно платіжних інструкцій від 14.03.2024 та від 11.12.2024.
Щодо відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин першої, третьої, восьмої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку.
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Так, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Також позивачем до відповіді на відзив було долучено звіт про обсяг наданих послуг №2 від 23.04.2024 на суму 5000,00 грн (т. 1 а.с.71).
Розділ 4 вказаного договору визначає, що правову допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує згідно звіту про обсяг наданих послуг, форма, порядок складання/ведення якого та терміни оплати по якому визначається домовленістю між адвокатом та клієнтом. Оплата, вказана є гонораром адвоката за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.
У звіті про обсяг наданих послуг №2 від 23.04.2024 зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), у подальшому «КЛІЄНТ», з однієї сторони, та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю CM № 000782), далі «АДВОКАТ», з іншої сторони, затвердили наступний обсяг наданих послуг в рамках договору про надання правової допомоги №1 від 04.12.2023:
1. Підготовка відповіді на відзив по справі № 480/2268/24 - кількість годин 10, вартість 1 години - 500,00 грн, загальна вартість - 5000,00 грн.
Загальна вартість наданих послуг: 5000,00 грн. Термін оплати: не пізніше ніж через місяць з дня набрання рішення суду законної сили.
Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Перевіряючи дані ОСОБА_2 на сайті Єдиного реєстру адвокатів України, суд встановив, що дійсно зазначена особа відповідно до свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю CM №000782, має відповідний статут адвоката.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн підтверджені належними доказами та стосуються даної справи.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору тощо.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У запереченнях щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 17.09.2025 представник відповідача зазначив, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката не можна вважати виправданим, оскільки надані адвокатом послуги не потребували значної кількості часу.
Суд бере до уваги доводи представника відповідача щодо неспівмірності розміру витрат на правову допомогу з обсягом та складністю наданих позивачу послуг з правової допомоги.
З урахуванням обставин справи, а саме: враховуючи, що спір виник у правовідносинах, які не є складними; виходячи з характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі; враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та закриття провадження у даній справі, суд вважає розмір вартості наданих послуг неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу у розмірі 2000,00 грн. Такий підхід відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 238, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та представника Головного управління ДПС у Сумській області про закриття провадження у справі № 480/2268/24 - задовольнити.
Провадження у справі № 480/2268/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - закрити.
Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 5907,65 грн.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 28 жовтня 2025 року.

Суддя С.М. Глазько