Справа № 380/13612/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Львівсправа № 380/13612/25

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивачка/ ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці (відповідач/митниця), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/900310/2 від 20.05.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/900381/2 від 19.06.2025;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що прийняті Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/900310/2 від 20.05.2025 та № UA209000/2025/900381/2 від 19.06.2025 (далі - також спірні/оскаржувані рішення) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачка надала Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів, а митницею не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Правильність визначення митної вартості позивачкою за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведена. Відповідач витребував абсолютно усі можливі документи, визначені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (далі також МК України), та не надав доказів того, що документи, подані позивачкою для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

З огляду на наведене просить позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву від 17 липня 2025 року. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом (перелічені у спірних рішеннях про коригування митної вартості). У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані позивачкою не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини двадцять першої статті 58 МК України. Позивачка не надала повний перелік витребуваних документів, не спростувала сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довела, що нею правильно здійснено розрахунки митної вартості, зокрема обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а інакше таку вартість визначити не було можливості. Зважаючи на викладене, оскаржувані рішення про коригування митної вартості прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

З огляду на наведене у задоволенні позову просить відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивачка подала відповідь на відзив від 17 липня 2025 року, у якій вказує, що всі припущення посадових осіб митниці не можуть вплинути на порядок розрахунку митної вартості, і саме тому висновки митного органу базуються на припущеннях. Посадовою особою митного органу не доведено наявності підстав для витребовування документів (наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості). Судова практика, на яку посилається відповідач, не є релевантною до цієї справи, оскільки в ній наявні інші обставини. Відповідач, приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості, заявляє про наявність розбіжностей, однак не обґрунтовує їх та не надає належної правової оцінки.

23 липня 2025 року представник позивачки подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи перекладів товаросупровідних документів, що складені іноземною мовою, на державну мову та просив включити вартість послуг з перекладу доказів до судових витрат, які покласти на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 09 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано позивачці подати до суду переклад на державну мову тих товаросупровідних документів, які складені іноземною мовою; витребувано у відповідача належно засвідчені копії митних декларацій, які слугували джерелом для коригування митної вартості у спірних рішеннях.

Ухвалою судді від 18 липня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець.

17 лютого 2023 року між ФОП ОСОБА_1 як покупцем та Jiangsu Jilong Sport and Leisure Products Co., Ltd. (Китай) як продавцем укладено зовнішньоекономічний контракт № 1702/2023 (контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець купує і оплачує товар, інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії Jiangsu Jilong Sport and Leisure Products Co., Ltd.

На виконання Контракту від 17 лютого 2023 року № 1702/2023 згідно з рахунком-фактурою № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025 ОСОБА_1 придбала у компанії Jiangsu Jilong Sport and Leisure Products Co., Ltd товар - басейн з полівінілхлориду (в розібраному вигляді) загальною вартістю 23307,20 доларів США.

Декларант позивачки з метою митного оформлення придбаного товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA91U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 цієї митної декларації.

Разом з митною декларацією № 25UA91U1, а також надалі - на вимогу митного органу декларант позивачки як підставу для застосування основного методу визначення митної вартості надав такі документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а також відображені у картці відмови № UA209170/2025/000747: Зовнішньоекономічний договір № 1702/2023 від 17.02.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 01.02.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.02.2025; Рахунок-проформу № SO1-JLS24000087 від 24.02.2024; Рахунок-фактуру № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025; Пакувальний лист № SO1-JLS24000710 від 26.02.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару № NJBKLP34OAY3WNX від 04.03.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 0 від 01.05.2025; Договір (контракт) на перевезення № ГВ200923 від 20.09.2023; Договір (контракт) на перевезення № 0108 від 01.08.2024; Договір (контракт) на перевезення № 050824 від 05.08.2024; Автотранспортну накладну б/н від 17.05.2025; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 6742 від 16.05.2025; Коносамент № HYSF від 11.03.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 25PL322080NSGR3UM8 від 16.05.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 00263185 від 07.03.2025; Проформу-інвойс № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025; Валютну платіжку; Транспортні договори; Експортну декларацію країни відправлення № 00263185 від 07.03.2025.

За результатами розгляду митної декларації № 25UA91U1 та доданих до неї, а також надалі - на вимогу митного органу документів Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 20 травня 2025 року № UA209000/2025/900310/2, а також склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2025/000747.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 20 травня 2025 року № UA209000/2025/900310/2 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган вказав таке:

«… митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено:

- відповідно до п 1.2 Контракту від 17.02.2023 за № 1702/2023 найменування, кількість, загальна ціна та ціна за одиницю товару, зазначається в інвойсах на кожну окрему партію товару, які являються невід`ємною частиною даного договору. Згідно з п. 12.1 всі зміни та доповнення до цього Контракту дійсні лише у випадку, якщо вони виконані в письмовій формі і підписані обома сторонами. Враховуючи вищевикладене, інвойсом погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такий є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатком до такого Контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, ціни, є підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину контракту, що відповідає умовам Контракту. Наданий до митного оформлення інвойс № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025 підписаний лише стороною Продавця та не містить підпису та печатки Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким, що узгоджує ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- у наданому до митного оформлення рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг № 6742 від 16.05.2025 міститься посилання на Договір про транспортно-експедиторське обслуговування 20.09.2023 за № ГВ290923, за таким номером договору не надано. Проте є договір № ГВ290923 від 23.09.2023, згідно з яким надавачем транспортно-експедиційних послуг виступає ТОВ «Євро Форвардінг». Відповідно до розділу 4 вищевказаного Договору Клієнт оплачує при перевезенні морським транспортом платежі за послуги з перевезення протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту. Однак банківські платіжні документи які підтверджують факт оплати таких послуг декларантом до митного оформлення не надано;

- слід зазначити, що банківський документ № NJBKLP34OAY3WNX від 04.03.2025 не може бути взятий до уваги в якості банківського платіжного документа, що стосується оцінюваного товару та підтверджує факт оплати, оскільки: згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2 (далі Положення № 2), для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі Постанова № 216) не містить відміток виконавця надавача платіжних послуг, що свідчать про виконання операцій за таким банківським документом. Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, а саме банківських платіжних інструкцій, передбачених Положенням № 2 та Постановою № 216, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари;

- в ЦМР від 17.05.2025 б/н в графі 5 зазначений документ від 06.03.2025 № H02-JLS25020237, який за структурою схожий з номером інвойсу, але цей документ до митного оформлення не поданий;

- експортна декларація № 00263185 від 07.03.2025 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними. Крім того, у гр. «країна призначення» вищевказаної митної декларації вказано Польща, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції.

У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом додаткові документи не надавались.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала МД № UA500020/2025/3081 від 25.04.2025, де митна вартість товарів становить 3,7605 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Також на виконання Контракту від 17 лютого 2023 року № 1702/2023 згідно з рахунком-фактурою № SO1-JLS24000711 від 03.04.2025 ОСОБА_1 придбала у компанії Jiangsu Jilong Sport and Leisure Products Co., Ltd товар - басейн з полівінілхлориду (в розібраному вигляді), вартістю 23088,80 доларів США.

Декларант позивачки з метою митного оформлення придбаного товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA25U3, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 цієї митної декларації.

Разом з митною декларацією № 25UA25U3, а також надалі - на вимогу митного органу декларант позивачки як підставу для застосування основного методу визначення митної вартості надав такі документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а також відображені у картці відмови № UA209170/2025/000943: Зовнішньоекономічний договір № 1702/2023 від 17.02.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 01.02.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.02.2025; Рахунок-проформу № SO1-JLS24000711 від 20.03.2025; Рахунок-фактуру № H02-JLS25030168 від 03.04.2025; Пакувальний лист № H02-JLS25030168 від 03.04.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару № NJBKLP3SOB3L93L від 28.03.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 6 від 16.04.2025; Договір (контракт) на перевезення № ГВ210325-3 від 21.03.2025; Договір (контракт) на перевезення № 0108 від 01.08.2024; Автотранспортну накладну б/н від 14.06.2025; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 8546 від 16.06.2025; Коносамент № HYSF від 08.04.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 25PL322080NSJACLM4 від 13.06.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 00394236 від 03.04.2025; Валютну платіжку № NJBKLP3SOB3L93L від 28.03.2025; Рахунки і довідки на транспортні витрати; Експортну декларацію країни відправлення № 00394236 від 03.04.2025.

За результатами розгляду митної декларації № 25UA25U3 та доданих до неї, а також надалі - на вимогу митного органу документів Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 19 червня 2025 року № UA209000/2025/900381/2, а також склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2025/000943.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 19 червня 2025 року № UA209000/2025/900381/2 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган вказав таке:

«… митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено:

- відповідно до п 1.2 зовнішньоекономічного Контракту від 17.02.2023 за № 1702/2023 найменування, кількість, загальна ціна та ціна за одиницю товару, зазначається в інвойсах на кожну окрему партію товару, які являються невід`ємною частиною даного договору. Згідно з п. 12.1 всі зміни та доповнення до цього Контракту дійсні лише у випадку, якщо вони виконані в письмовій формі і підписані обома Сторонами. Враховуючи вищевикладене, інвойсом погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки та такий є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатком до такого Контракту. За даних умов фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема ціни, є підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину контракту, що відповідає умовам Контракту. Наданий до митного оформлення інвойс № H02-JLS25030168 від 03.04.2025 підписаний лише стороною Продавця та не містить підпису та печатки Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним та таким що узгоджує ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- у наданому до митного оформлення рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг № 8546 від 16.06.2025, що складений ТОВ «Євро Форвардінг», міститься посилання на Договір від 20.09.2023 за № ГВ200923. До митного оформлення також надано заявку на організацію транспортування та експедицію вантажу № 6 від 16.04.2025, у якому також міститься посилання на Договір від 20.09.2023 за № ГВ200923. Слід зазначити, що Договір № ГВ200923 від 20.09.2023 до митного оформлення декларантом не надано;

- відповідно наданої до митного оформлення проформи-інвойсу SO1-JLS24000711 від 20.03.2025 оплата за оцінюваний товар здійснюється шляхом 100% передоплати перед завантаженням товару. Слід зазначити, що банківський документ № NJBKLP3SOB3L93L від 28.03.2025 не може бути взятий до уваги в якості банківського платіжного документа, що стосується оцінюваного товару та підтверджує факт оплати, оскільки: згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2 (далі Положення № 2), для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі Постанова № 216) не містить відміток виконавця надавача платіжних послуг, що свідчать про виконання операцій за таким банківським документом. Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, а саме банківських платіжних інструкцій, передбачених Положенням № 2 та Постановою № 216, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари;

- експортна декларація № 00394236 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними. Крім того, у гр. «країна призначення» вищевказаної митної декларації вказано POL (Польща), що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції.

У сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Таким чином, відомості щодо митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом додаткові документи не надавались. За результатами розгляду всіх наданих документів (в т.ч додатково наданих на вимогу митного органу), встановлено неподання наступних документів: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; - договір про надання транспортно-експедиційних послуг; - виписка з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи).

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала МД № UA500020/2025/3081 від 25.04.2025, де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 3,7605 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалось, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі».

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, уважаючи їх протиправними, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність прийнятих Львівською митницею рішень про коригування митної вартості товарів від 20 травня 2025 року № UA209000/2025/900310/2 та від 19 червня 2025 року № UA209000/2025/900381/2.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

МК України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частина п`ята статті 53 МК України містить норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а частина шоста передбачає, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За змістом частини третьої статті 55 МК України форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вказано, що у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)». МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього Кодексу.

Обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у разі обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Водночас повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у разі, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив у низці постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 17 січня 2022 року у справі № 520/2000/19.

Одночасно з цим суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України, а саме статтею 53 цього Кодексу, заборонено, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 820/3231/16.

У цій справі суд встановив, що позивачка визначила митну вартість імпортованих товарів за ціною договору, яка зазначена в рахунку-фактурі (iнвойсі) № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025 (23307,20 доларів США) та в рахунку-фактурі (iнвойсі) № SO1-JLS24000711 від 03.04.2025 (23088,80 доларів США).

Вартість придбаних товарів позивачка оплатила у повному обсязі, що підтверджується банківськими платіжними документами, які стосуються товару: № NJBKLP34OAY3WNX від 04.03.2025 (на суму 23307,20 доларів США); № NJBKLP3SOB3L93L від 28.03.2025 (на суму 23088,80 доларів США).

На підтвердження заявленої митної вартості придбаних товарів декларант позивачки надав митному органу такі документи:

- разом з митною декларацією №25UA91U1, а також надалі - на вимогу митного органу: Зовнішньоекономічний договір № 1702/2023 від 17.02.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 01.02.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.02.2025; Рахунок-проформу № SO1-JLS24000087 від 24.02.2024; Рахунок-фактуру № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025; Пакувальний лист № SO1-JLS24000710 від 26.02.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару № NJBKLP34OAY3WNX від 04.03.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 0 від 01.05.2025; Договір (контракт) на перевезення № ГВ200923 від 20.09.2023; Договір (контракт) на перевезення № 0108 від 01.08.2024; Договір (контракт) на перевезення № 050824 від 05.08.2024; Автотранспортну накладну б/н від 17.05.2025; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 6742 від 16.05.2025; Коносамент № HYSF від 11.03.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 25PL322080NSGR3UM8 від 16.05.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 00263185 від 07.03.2025; Проформу-інвойс № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025; Валютну платіжку; Транспортні договори; Експортну декларацію країни відправлення № 00263185 від 07.03.2025;

- разом з митною декларацією № 25UA25U3, а також надалі - на вимогу митного органу: Зовнішньоекономічний договір № 1702/2023 від 17.02.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 01.02.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору № 2 від 03.02.2025; Рахунок-проформу № SO1-JLS24000711 від 20.03.2025; Рахунок-фактуру № H02-JLS25030168 від 03.04.2025; Пакувальний лист № H02-JLS25030168 від 03.04.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару № NJBKLP3SOB3L93L від 28.03.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 6 від 16.04.2025; Договір (контракт) на перевезення № ГВ210325-3 від 21.03.2025; Договір (контракт) на перевезення № 0108 від 01.08.2024; Автотранспортну накладну б/н від 14.06.2025; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 8546 від 16.06.2025; Коносамент № HYSF від 08.04.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 25PL322080NSJACLM4 від 13.06.2025; Копію митної декларації країни відправлення № 00394236 від 03.04.2025; Валютну платіжку № NJBKLP3SOB3L93L від 28.03.2025; Рахунки і довідки на транспортні витрати; Експортну декларацію країни відправлення № 00394236 від 03.04.2025.

З наведеного переліку можна зробити висновок, що декларант позивачки до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості імпортованих товарів, визначені частиною другою статті 53 МК України, що дають змогу визначити митну вартість товарів за ціною договору.

Проте в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митний орган вказав на невідповідності (розбіжності) у поданих декларантом позивачки до митного оформлення документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Щодо покликань митниці на те, що надані до митного оформлення інвойси підписані лише стороною продавця та не містять підпису та печатки покупця, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1.2 Контракту № 1702/2023 від 17.02.2023 не передбачено, що рахунок-фактура (інвойс) вважається погодженим виключно за умови його підписання обома сторонами - продавцем і покупцем. Зазначене положення містить лише інформацію про те, що найменування, кількість, загальна вартість та вартість одиниці товару вказуються в інвойсах, які є невід`ємною частиною вказаного договору. Отже, у вказаному пункті не встановлено конкретного способу погодження інвойсів між сторонами. Водночас суд вважає обґрунтованим довід позивачки про те, що у разі, якщо б ціна, зазначена в інвойсі, не влаштовувала покупця, останній не здійснював би організацію доставки відповідного товару, а також не провадив би оплату вартості товару в обсязі, зазначеному у відповідному інвойсі.

Що стосується підтвердження оплати послуг за перевезення, то суд ураховує, що для обґрунтування заявлених транспортних витрат декларант позивачки до митного контролю подав коносаменти, автотранспортні накладні, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, договори (контракти) про перевезення, митні декларації країни відправлення. Окрім цього, позивачкою був поданий Договір (контракт) про перевезення № ГВ200923 від 20.09.2023, який суд бере до уваги як належний і допустимий доказ.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно з умовами МК України, зокрема у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 вказано: «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи)».

Крім цього, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Своєю чергою, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови та терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Отже, терміни оплати ніяк не впливають на числові значення митної вартості товару. До такого висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19.

Тож усі транспорті витрати, понесені позивачкою, були включені до митної вартості та підтверджені документально.

Щодо посилань митниці на те, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, не містять відміток виконавця надавача платіжних послуг.

Суд зазначає, що згідно з Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, у розділі 2 «Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах», пунктом 14 визначено обов`язкові реквізити, які має містити відповідна платіжна інструкція. Зокрема підпунктом 13 передбачено, що така платіжна інструкція повинна містити підпис(и) (власноручний(і) або електронний(і)) відповідної(их) особи(іб) платника, уповноваженої(их) розпоряджатися рахунком згідно з законодавством України, або код автентифікації.

UETR трансакції (унікальний універсальний ідентифікатор трансакції) - це цифровий ідентифікатор, що зберігається незмінним протягом усього процесу проходження платіжного доручення.

Як видно зі змісту з банківських платіжних документів SWIFT (MUR) № 18 від 04.03.2025 та № 20 від 28.03.2025, трансакції мали UETR-ідентифікатори: № 45cf3f4f-b72e-4bec-8889-f8f82fe448d7 та № 054af0d2-0c42-4c62-a3bb-f8f82fe448d7 відповідно, що підтверджує факт перерахування коштів відповідному отримувачу банком на підставі поданих платіжних інструкцій.

З огляду на викладене, суд вважає, що банківські платіжні документи SWIFT (MUR) № 18 від 04.03.2025 та № 20 від 28.03.2025 відповідають всім вимогам щодо змісту платіжної інструкції, передбаченим чинним законодавством, та є належними доказами фактичного здійснення позивачкою оплати вартості товару на користь контрагента за умовами відповідного договору купівлі-продажу.

Щодо аргументу митниці про те, що «в ЦМР від 17.05.2025 б/н в графі 5 зазначений документ від 06.03.2025 № H02-JLS25020237, який за структурою схожий з номером інвойсу, але цей документ до митного оформлення не поданий» суд встановив, що документ від 06.03.2025 № H02-JLS25020237, який вказаний в ЦМР від 17.05.2025 б/н в графі 5, та інвойс № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025 - це один і той самий документ (ці номери вказані в інвойсі, що подавався позивачкою до митного оформлення).

Стосовно зауваження відповідача щодо експортних декларацій, то суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 53 МК України, митна декларація країни відправлення не є основним документом, що підтверджує митну вартість товарів. Згідно з пунктом 7 частини третьої цієї ж статті копія експортної декларації держави відправлення належить до додаткових документів, які декларант може подати для підтвердження заявленої митної вартості за наявності такого документа.

Водночас суд вважає обґрунтованим посилання позивачки на те, що зміст експортної декларації формується виключно митними органами країни відправлення, а тому декларант не має впливу на її заповнення і подає її в тому вигляді, в якому вона була надана відправником товару.

Крім того, посадова особа митного органу, яка висловлює сумніви щодо правильності або достовірності відомостей, зазначених у митній декларації країни відправлення, не посилається на чинні норми законодавства Китайської Народної Республіки, що регламентують порядок її заповнення, а також не надає обґрунтованих нормативних підстав, які б свідчили про порушення під час її оформлення. За таких обставин вказані митницею сумніви є суб`єктивними припущеннями, що не можуть слугувати допустимою підставою для висновків про недостовірність чи недостатність наданих доказів.

Стосовно сумнівів митниці щодо того, чи митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Суд відзначає, що продавець Jiangsu Jilong Sport and Leisure Products Co., Ltd для покупця ОСОБА_1 не заявляв про надання знижки.

Крім цього, поданий до митного оформлення Зовнішньоекономічний договір № 1702/2023 від 17.02.2023 не містить жодного пункту, який би стосувався надання знижок для покупця. В рахунку-фактурі № SO1-JLS24000710 від 06.03.2025 також про знижки не зазначено.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині третій статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які, своєю чергою, перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Відповідач витребував у позивачки визначені у статті 53 МК України документи, однак не надав доказів того, що подані позивачкою документи для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Крім того, варто також зауважити, що своїм повідомленням митний орган витребував у позивачки навіть ті документи, які вже були подані нею до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості декларованого товару (зовнішньоекономічний договір (контракт), бухгалтерські або платіжні документи, що підтверджують вартість товару, транспортні (перевізні) документи) тощо.

Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями пункту 2 частини четвертої статті 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Тож, проаналізувавши докази, наявні у матеріалах справи, та норми права, наведені вище, суд дійшов висновку про те, що надані позивачкою разом з митними деклараціями, а надалі на вимогу митниці документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезених товарів не за ціною договору (основним методом).

Проаналізувавши також доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачкою, суд констатує, що відповідач не довів, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів та що в документах, поданих до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Зі змісту спірних рішень слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню імпортованих товарів за основним методом визначення митної вартості.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачкою у відповідних митних деклараціях митна вартість товарів базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, який розглядається, матеріали справи не містять.

Оцінюючи, водночас, спірні рішення в частині, що стосується визначення митної вартості товарів за методом щодо подібних та аналогічних товарів, суд ураховує таке.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до МК України має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом під час визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням відповідного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів застосування методу щодо подібних (аналогічних) товарів визначення митної вартості обґрунтовано митним органом посиланням на митні декларації. Утім відповідач не пояснив: чому як джерело інформації ним обрано саме ці митні декларації; чому не обрано митні декларації, у яких здійснювалося митне оформлення за ціною договору (зокрема чи були оформлені митницями України інші митниці декларації з таким кодом товару згідно УКТЗЕД та описом товару).

Отже, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товарів та свідчить про свавільність оскаржених рішень.

Ураховуючи наведені вище мотиви, суд дійшов висновку про те, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 20 травня 2025 року № UA209000/2025/900310/2 та від 19 червня 2025 року № UA209000/2025/900381/2 є необґрунтованими, а відповідач не довів їх правомірності в частині визначення митної вартості імпортованих товарів, тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини першої, пункту 2 частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд ураховує таке.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до правил абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 2890,97 грн. Ураховуючи задоволення позову судом у повному обсязі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки належить стягнути 2890,97 грн сплаченого судового збору.

Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд ураховує таке.

Згідно з частинами п`ятою - восьмою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що з метою доведення своєї правової позиції у справі позивачка на виконання вимог ухвали суду від 09 липня 2025 року організувала здійснення перекладу доданих до позовної заяви товаросупровідних документів з англійської, китайської та польської мов мов на українську мову.

На виконання вимог частини п`ятої статті 137 КАС України позивачка до суду надала такі документи, які підтверджують розмір витрат на залучення перекладача: рахунок № 116/07/25 від 10.07.2025 за послуги письмового перекладу з китайської та польської мов на українську мову із засвідченням печаткою агенції та платіжну інструкцію від 10.07.2025 на суму 2295,00 грн; рахунок № 1-10/07/25 від 10.07.2025 за послуги письмового перекладу з англійської мови на українську мову та платіжну інструкцію від 11.07.2025 на суму 2000,00 грн.

Отже, понесені позивачкою витрати на оплату послуг перекладача становлять 4295,00 грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входять до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як уже зазначено судом вище, переклад документів замовлений позивачкою та наданий до суду на вимогу ухвали суду з метою доведення своєї позиції у справі, тобто понесені позивачкою витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Суд зауважує, що жодних клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на оплату послуг перекладача, заявлених позивачкою до стягнення, чи зауваження про неспівмірність таких витрат із складністю відповідних послуг, їх обсягом та часом, витраченим на їх надання, до суду не надходило.

Отже, ураховуючи надані позивачкою докази реального понесення нею витрат на залучення перекладача, відсутність будь-яких заперечень щодо їх співмірності, вимоги у частині стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці у розмірі 4295,00 грн, підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці (вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79007) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/900310/2 від 20 травня 2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/900381/2 від 19 червня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79007, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2890,97 грн сплаченого судового збору та 4295,00 грн судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна