Справа № 380/4765/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 рокусправа № 380/4765/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів. поновлення на роботі,

у с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить:

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №740 від 14 лютого 2025 року, в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 102 о/с від 18 лютого 2025 року, в частині звільнення інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 .

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУНП у Львівській області з 19 лютого 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу в поліції на посаді помічника чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.02.2025 №740 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом від 18.02.2025 №102 о/с позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією вказаного дисциплінарного стягнення. Позивач не погоджується із вказаним наказом та зазначає, що в його діях були відсутні ознаки дисциплінарного правопорушення, за вчинення якого він був притягнутий до відповідальності, при проведенні службового розслідування відповідачем не надано оцінку обставинам, на які позивач посилався у своїх письмових поясненнях. Наведене зумовило звернення позивача до суду.

Ухвалою від 14.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 07.05.2025 відмовлено у клопотанні щодо розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Головне управління Національної поліції у Львівській області подало відзив на позовну заяву (вх.№8дск/25 від 18.04.2025), у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що підставою для видання оскаржуваного наказу послужило службове розслідування, проведене за рапортом від 05 лютого 2025 року командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області про те, що під час доведення наказу зведеного підрозділу «Корпус оперативно-раптової дії» від 01.02.2025 №66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» до поліцейських БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області відмовились від виконання вищевказаного наказу, в тому числі інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно- раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_2 , однак підтверджуючих документів про неможливість виконання цього наказу не надав. Відповідно до наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 27 грудня 2024 року № 99 дск, до складу зведеного підрозділу «КОРД», з 27 грудня 2024 року, включено старшого майора поліції ОСОБА_1 (0063822), інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області. Наказом командира зведеного підрозділу «КОРД» від 01 лютого 2025 року № 66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» було сформовано групу, до складу якої включено майора поліції ОСОБА_1 (0063822), інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно- раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, з метою несення бойового чергування на ТВП «НОВА ЗІРКА», за визначеними координатами у м. Торецьк, Донецької області, забезпечивши перехід до оборони з повним виконанням заходів маскування, інженерного забезпечення, бойової охорони, недопущення виявлення особового складу аеророзвідкою противника, з використанням вибухових та невибухових загороджень з їх вогневим контролем. 01 лютого 2025 року, в присутності керівництва, медичного працівника, психолога та працівників відділення моніторингу зведеного підрозділу «КОРД», доведено вимоги даного наказу щодо поставленого бойового завдання. Після усного доведення (зачитування) наказу під відеозапис старший майор поліції ОСОБА_1 , відмовився від його виконання. В межах службового розслідування опитаний інспектор взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший майор поліції ОСОБА_1 , пояснення якого долучено до матеріалів службового розслідування, відповідно до положення про батальйон поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, затвердженого наказом ГУНП від 28.06.2024 № 16, основним завданням підрозділу є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, які пов`язані з підвищеною загрозою для життя і здоров`я поліцейських, високою ймовірністю збройного опору, а також здійснення заходів із оборони України, територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України. У посадових обов`язках позивача зазначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових наказів та розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України.

Разом з відзивом відповідач надав до суду матеріали службового розслідування з додатками.

Представник позивача подав до суду пояснення у справі (вх.№55436 від 04.07.2025) , у яких зазначив, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у наказі, утому числі в частині обрання виду стягнення.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив службу у Національній поліції України та з 07.11.2015 року перебував на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Заступником командира БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області 04.02.2025 було складено доповідну записку на ім`я командира БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області про те, що під час доведення наказу зведеного підрозділу «Корпус оперативно-раптової дії» від 01.02.2025 № 66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» до поліцейських БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, відмовились від виконання вищевказаного наказу наступні працівники, а саме: майор поліції ОСОБА_1 (0063822) Інспектор взводу №2 роти №1 БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, старший сержант поліції ОСОБА_3 (0063367) помічник чергового чергової частини БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, капітан поліції ОСОБА_4 (0113697), однак підтверджуючих медичних документів, які б унеможливлювали виконання бойового завдання, не надали. Медичний працівник, який був присутній при доведенні наказу, факту перебування останніх на лікуванні не підтвердив. 05.02.2025 командиром БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області було направлено за вказаним фактом рапорт для прийняття рішення по суті до начальника ГУНП у Львівській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 05.02.2025 №607 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливого порушення службової дисципліни, допущеного окремими працівниками батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно- раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі: голови комісії - інспектора ВСР управління головної інспекції ГУНП у Львівській області майора поліції Михайла Великопольського, членів комісії - начальника відділення моніторингу та контролю батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області капітана поліції Христини Смук, інспектора моніторингу та контролю батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Юрія Нечипорука, старшого інспектора відділення моніторингу та контролю батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 та інспектора відділення кадрового забезпечення БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Оксани Качмар.

Відповідно до інформаційної довідки першого заступника командира зведеного підрозділу «КОРД» від 06.02.2025 №72 вбачається, що відповідно до Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану». Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та 28 жовтня 2024 року №740 «Про продовження строку воєнного стану в Україні», Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №877, на виконання бойових розпоряджень Головнокомандувача Збройних Сил України від 13 вересня 2024 року №17019, від 16 вересня 2024 року № 17214, від 17 вересня 2024 року №17391, наказу Голови Національної поліції України віл 16 вересня 2024 року №986дск, шифротелеграми Національної поліції України від 16 вересня 2024 року № 1200дск, бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 18 вересня 2024 року № 313/1908/98061, командира ТГр «Торецьк» від 18 вересня 2024 року №217т/ТГр та від 19 вересня 2024 року №281т/ТГр, командира 100 ОМБР від 19 вересня 2024 року №БР-1863дск, № БР-1872дск та № БР-1876дск, командира Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана ширмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19 вересня 2024 року № 209дск/ВС та від 20 вересня 2024 року № 214дск/ВС, з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії проти України у порядку взаємодії підрозділів поліції зі Збройними Силами України, проведення контрдиверсійннх заходів у населеному пункті Торецьк в оперативному підпорядкуванні оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в операційній зоні оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в Донецькій та Луганській областях на підставі наказу зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11 листопада 2024 року № 61дск/ВС сформовано зведений підрозділ «Корпус оперативно-раптової дії» (далі - «КОРД») із числа поліцейських Департаменту «Корпус оперативно-раптової дії» Національної поліції України, полку поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Київській області, полку поліції особливою призначення «КОРД» (стрілецький) в Дніпропетровській області, батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, управлінь «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП в Дніпропетровській, Київській, Чернігівській, Хмельницькій областях та в м. Києві включених до складу зведеною загону «КОРД» (стрілецький) та Зведеного загону «КОРД».

Відповідно до наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 27 грудня 2024 року №99дск, до складу зведеного підрозділу «КОРД», з 27 грудня 2024 року, включено, зокрема, майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області з метою несення бойового чергування на ТВП «НОВА ЗІРКА», за визначеними координатами в. м. Торецьк Донецької області, забезпечивши перехід до оборони з повним виконанням заходів маскування, інженерною забезпечення, бойової охорони, недопущення виявлення особового складу аеророзвідкою противника, з використанням вибухових та невибухових загороджень з їх вогневим контролем. 01 лютого 2025 року, в присутності керівництва. медичного працівника, психолога та працівників відділення моніторингу зведеного підрозділу «КОРД», до зазначених поліцейських було доведено вимоги даного наказу щодо поставленого бойового завдання.

Після усного доведення (зачитування) наказу під відеозапис, майор поліції ОСОБА_6 , капітан поліції ОСОБА_4 , старший сержант поліції ОСОБА_7 та старший сержант поліції ОСОБА_3 , відмовились від його виконання.

У матеріалах службового розслідування наявні письмові пояснення позивача щодо дисциплінарного провадження від 06.02.2025, у яких зазначено наступне: «Мене було запрошено 01.02.2025 для доведення бойового наказу, розрахунку сил та засобів протидії агресії рф. Я не відмовився від поставлених перед мною завдань. Через стан здоров`я, а саме хворе серце, тиск та виразку шлунку, психо-емоційний стан щодо подій, які мені відомі, а також відсутність бойового досвіду, належних навичок на мою думку я не зміг би виконати поставлене завдання в повному обсязі та максимально задовільно. За час своєї служби я жодного разу не порушив поведінку ні на робочому місці ні в житті. Не порушив жодного наказу. Необхідну медичну документацію додам до пояснення.». До пояснення були долучені медичні довідки про стан здоров`я позивача.

Згідно з актом перегляду відеозапису з DVD-диска від 10.02.2025 дисциплінарною комісією переглянуто відеозапис з назвою файлу: 1, у правому нижньому куті якого наявний надпис 2025/02/01 17:01:31 з відліком часу. Відео починається із представлення головним інспектором моніторингу Департаменту поліції особливого призначення капітан поліції Бринюк Іван Олексійович, представлення старшого інспектора з особливих доручень лікар УДМД Бабенко Наталія Ігорівна, начальника відділу психологічного забезпечення ОШБ Лють підполковник поліції Ковальова Олена, після чого відбувається зачитування від 01.02.2025 наказу Національної поліції України зведеного підрозділу «Корпус оперативно-раптової дії» №66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання». Після зачитування якого 2025/02/01 17:14:07 на вимогу представляється інспектор взводу №2 роти №1 БПОП «КОРД» (стрілецький) Бігун Іван Богданович, якому поставлено питання: «Вам зрозумілий наказ?» На яке останній надав відповідь: «Так». Після чого поставлено наступне питання: «Ви готові його виконувати?» на яке ОСОБА_1 відповів: «Готовий виконувати бойовий наказ, але у зв`язку із станом здоров`я на даний момент я не взмозі його виконати». В подальшому було покликано лікаря, яка запитала: «Ви на даний час звільнення маєте?» На що ОСОБА_1 повідомив: «Звільнення не маю. Стан здоров`я погіршується у зв`язку з хронічною хворобою другого ступеня, ви знаєте.» На запитання поставлене лікарю: «Чи даний працівник готовий до виконання завдання?» вона повідомила: «Готовий до виконання бойового завдання.» В подальшому покликано психолога, яка повідомила, що з ОСОБА_1 працював психолог 13 числа 01 місяця, за результатами показників не має критичних показників і протипоказань не має, наразі фемінологічно не спостерігає гострих стресових реакцій і негативно психоемоційних станів, тому може зробити висновок, що ОСОБА_1 готовий до виконання бойового завдання. На запитання: «Чи даний працівник готовий до виконання бойового завдання?», надала відповідь: «Здатний до виконання бойового завдання».

Згідно з висновком службового розслідування від 14.02.2025 встановлено, що 01.02.2025 у м. Краматорськ, Краматорського району, Донецької області заступником командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_8 доведено наказ командира зведеного підрозділу «КОРД» від 01.02.2025 № 66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання» до окремих поліцейських батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області, а саме: помічнику чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 (0063302), помічнику чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старшому сержанту поліції ОСОБА_3 (0063367), інспектору взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області майору поліції ОСОБА_1 (0063822), інспектору взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_4 (0113697). В свою чергу старший сержант поліції ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_3 та майор поліції ОСОБА_1 своїми діями та поведінкою намагалися уникнути чіткої відповіді на запитання про готовність до виконання бойового завдання, що може свідчити про чітке небажання та відмову виконувати даний наказ.

У висновку службового розслідування зазначено, що вищезазначені вчинки старшого сержанта поліції ОСОБА_7 , старшого сержанта поліції ОСОБА_3 та майора поліції ОСОБА_1 , допущені у період дії воєнного стану та у зоні проведення активних бойових дій, а також в стані чіткого усвідомлення важливості виконання бойового завдання. Відтак зазначені факти не лише суперечать сутності й призначенню сил оборони, зокрема БПОП «КОРД» (стрілецький) як підрозділу поліції, а й розхитують підвалини державності, що в свою чергу унеможливлює підтримання належного стану правопорядку в Державі та належного здійснення заходів із оборони України, територіальної оборони. Водночас такі вчинки поліцейських знижують рівень службової дисципліни та сприяють можливому допущенню аналогічних вчинків іншими поліцейськими підрозділу де проходять службу старший сержант поліції ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_3 та майор поліції ОСОБА_1 .

Проаналізувавши сукупність встановлених обставин допущених старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , старшим сержантом поліції ОСОБА_3 , та майором поліції ОСОБА_1 , встановлено, що керуючись хибним почуттям власної безкарності, не зважаючи ні нащо, вказані поліцейські замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх грубо проігнорували, що негативно впливає на довіру, як безпосередньо до поліцейських так і до правоохоронних органів в цілому, при цьому дискредитує та підриває авторитет органів Національної поліції України в суспільстві, особливо враховуючи той факт, що в Україні введено воєнний стан, відповідно доброчесність поліцейських, які знаходяться на захисті життя і здоров`я громадян, перебуває під особливою увагою громадськості.

Також зазначено, що під час доведення наказу старший сержант поліції ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_3 , майор поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_4 на амбулаторному або стаціонарному лікуванні не перебували, висновків ВЛК не оскаржували. Присутніми при доведенні наказу - старшим інспектором з особливих доручень відділу лікувально-евакуаційного забезпечення управління домедичної та медичної допомоги ДПОП «ОШБ» «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_9 , начальником відділу психологічного забезпечення ОШБ «Лють» Оленою Ковальовою, протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , старшим сержантом поліції ОСОБА_3 , майором поліції ОСОБА_1 та капітаном поліції ОСОБА_4 , не виявлено.

За висновком службового розслідування своїми діями помічник чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_7 (0063302), помічник чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_3 (0063367) та інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 (0063822), допустили порушення службової дисципліни, зокрема порушення вимог пункту 1 першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пункту 2 частини першої етапі 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої етапі 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу «КОРД» від 01.02.2025 № 66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання». Поряд з цим, вказаними своїми вчинками старший сержант поліції ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_3 та майор поліції ОСОБА_1 поставили під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції України, 3 огляду на що вбачається за необхідне застосувати до вищевказаних поліцейських найсуворіший захід дисциплінарного впливу, передбачений статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням характеру проступків, обставин, за яких вони були вчинені, особи порушників, ступінь їх вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейських, їх ставлення до служби, дисциплінарною комісією запропоновано за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0063822), застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.02.2025 №740 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» (п.1) за грубе порушення службової дисципліни, зокрема, вимог пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пунктів І, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарною статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 4 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0063822), застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції та у відповідності до п. 13 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, цим обмежено та відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 24 від 22.11.2024 встановлено визначену згідно рекомендованих розмірів грошового забезпечення щомісячну премію у розмірі 1 % за лютий місяць 2025 року.

Наказом від 16.02.2025 №941 у зв`язку з допущенням описки внесено зміни до пункту 1 Наказу ГУНП від 14.02.2025 №740 та викладено у такій редакції: «За грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції), пунктів І, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарною статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпункту 1.1 та пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 4 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 (0063822), застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції та відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 24 від 22.11.2024 встановити визначену згідно рекомендованих розмірів грошового забезпечення щомісячну премію у розмірі 1 % за лютий місяць 2025 року».

Наказом Головного управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 18.02.2025 №102о/с «Про особовий склад» майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 19 лютого 2025 року.

Не погоджуючись із вказаними наказами, якими його звільнено зі служби в поліції, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Частинами 1-4 статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з статтею 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Основні обов`язки та повноваження поліції визначені у статті 23 Закону № 580-VIII.

Водночас, відповідно до частин 1-4 статті 24 Закону №580-VIII, виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом. У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості. У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, можуть підпорядковуватися за рішенням керівника поліції відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві. Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Відповідно до частин 1,2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут НП України).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною 2 статті 1 вказаного Статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту НП України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ч.1 ст. 12 Дисциплінарного статуту НП України).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Також аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення службових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Наведений висновок було висловлено у постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №420/18085/22.

Водночас, з наведених норм суд приходить до висновку, що для застосування до поліцейського будь якого виду дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт вчинення ним дисциплінарного проступку, що призвело до порушення ним службової дисципліни.

Такий дисциплінарний проступок полягає у конкретних діях чи бездіяльності, які вчинені поліцейським протиправно та умисно, або у разі невиконання поліцейським конкретних службових обов`язків.

Водночас, для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, факт вчинення ним дисциплінарного проступку повинен бути встановлений у передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною 6 статті 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з частинами 1, 2, 7 статті 15 Дисциплінарного статуту НП України, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частинами 1-2, 4 статті 16 Дисциплінарного статуту НП України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з частинами 1-2 статті 18 Дисциплінарного статуту НП України, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Згідно з частинами 1-2 статті 21 Дисциплінарного статуту НП України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з частиною 1 статті 24 Дисциплінарного статуту НП України, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено розділом V Дисциплінарного статуту НП України.

Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту НП України визначає, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Зокрема, згідно з частинами 1, 2 статті 29 Дисциплінарного статуту НП України, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Відповідно до розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пункт 4 розділу 5 Порядку №893 встановлює, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника НП і його ставлення до вчиненого.

У постанові від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 Верховний Суд вказав, що стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

-чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

-чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, яке виразилось у відмові виконати наказ командира зведеного підрозділу «КОРД» від 01 лютого 2025 року № 66 дск «Про виконання бойового (спеціального) завдання», яким було сформовано групу, до складу якої включено позивача, з метою несення бойового чергування на ТВП «НОВА ЗІРКА», за визначеними координатами у м. Торецьк, Донецької області, забезпечивши перехід до оборони з повним виконанням заходів маскування, інженерного забезпечення, бойової охорони, недопущення виявлення особового складу аеророзвідкою противника, з використанням вибухових та невибухових загороджень з їх вогневим контролем. Позивач зазначає, що невиконання ним вказаного наказу було зумовлено відсутністю у нього обов`язку з виконання відповідного завдання відповідно до його посадової інструкції, незадовільним станом здоров`я, який, на думку позивача, перешкоджав йому у виконанні вказаного наказ.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 2 Дисциплінарного статуту НП України за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських. Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю. Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 4 Дисциплінарного статуту НП України наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.

Згідно із частинами 1-4 статті 5 Дисциплінарного статуту НП України поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу. У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ. Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

Статтею 65 Закону №580-VIII визначено порядок та підстави переміщення поліцейських. Зокрема, абзацом другим пункту 2 частини першої вказаної статті передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Частиною восьмою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Законом України від 15.03.2022 №2123-ІХ «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» (далі Закону №2123-ІХ) частину сьому статті 65 Закону №580-VIII викладено у такій редакції: «Переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.», а частину восьму цієї ж статті доповнено абзацом другим, яким передбачено, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Частиною 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2123-IX встановлено, що пункт 1 розділу I цього Закону діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Пунктом 1 розділу I Закону № 2123-IX внесено зміни до закону України "Про Національну поліцію".

Зі змісту статті 65 Закону № 580-VIII вбачається, що поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції, як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.

Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Підстави для переміщення поліцейського за ініціативою начальників визначені статтею 65 Закону № 580-VIII.

Переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

Законом № 580-VIII встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте не встановлено згоди поліцейського на таке переміщення.

У постанові від 17.02.2015 № 21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі;

Разом з тим, починаючи з 01.05.2022 (дати набрання чинності Законом № 2123-IX) на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, поліцейський зобов`язаний проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, тобто згоди поліцейського на переміщення його для проходження в подальшому служби на рівнозначну посаду не потрібно, рішення приймає керівник органу поліції у разі необхідності для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, було введено воєнний стан. Строк дії Указу в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №50/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 08.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №704/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025) з 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235).

Згідно з п. 1 розділу II Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, серед іншого, є переміщення по службі.

Відповідно до п. 2 розділу III Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу. Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Як вже зазначалось судом, відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №580-VIIІ, під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.12.2017 №987 затверджено Положення про підрозділи поліції особливого призначення (далі - Положення №987), яке визначає основні завдання, функції, права, обов`язки та порядок діяльності підрозділів поліції особливого призначення (далі - Підрозділи) головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві (далі - ГУНП).

Відповідно до розділу ІІ Положення №987 до завдань вказаних підрозділів відноситься, зокрема участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та 60 днів після цього.

Пунктами 1, 9 та 10 ст. 1 розділу ІІІ Положення №987 встановлено, що підрозділи поліції особливого призначення вживають заходів самостійно або відповідно до визначених функцій разом з іншими структурними підрозділами ГУНП та територіальними (відокремленими) підрозділами НПУ, Національною гвардією України, з`єднаннями, військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, Державною прикордонною службою України, іншими складовими сектору безпеки і оборони України, у процесі своєї діяльності взаємодіють з органами правопорядку та іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів; беруть участь у забезпеченні відповідно до законодавства правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості; можуть брати участь за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану та 60 днів після цього.

Згідно з статтею 3 розділу ІІІ Положення №987 підрозділи під час виконання покладених на них завдань та функцій у межах компетенції взаємодіють з органами і підрозділами поліції, Національною гвардією України, органами правопорядку, органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також з громадськими формуваннями з охорони громадського порядку та державного кордону і населенням відповідно до законодавства України.

Відповідно до статті 2 розділу ІV Положення №987 за наказом Національної поліції України, підписаним Головою Національної поліції України або особою, яка виконує його обов`язки, його заступником, який відповідно до функціональних обов`язків здійснює координацію і контроль діяльності ДПД, з метою участі в поліцейських операціях Підрозділи можуть відряджатися до інших регіонів держави та об`єднуватись у зведені загони.

Таким чином, безпосередніми завданнями підрозділів поліції особливого призначення є у тому числі забезпечення відповідно до законодавства правового режиму воєнного стану, участь в обороні України шляхом безпосереднього ведення бойових дій та відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Також суд зазначає, що відповідно до Положення про батальйон поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, затвердженого наказом ГУНП від 28.06.2024 № 16, основним завданням підрозділу є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, які noв`язані з підвищеною загрозою для життя і здоров`я поліцейських, високою ймовірністю збройного опору, а також здійснення заходів із оборони України, територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України. БПОП «КОРД» (стрілецький) відповідно до покладених на нього завдань здійснює такі функції: 1) участь, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під ( час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України; 2) участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, під час дії правового режиму воєнного стану в ході відсічі збройної агресії проти України; 3) участь у проведенні спеціальних поліцейських операцій, а також інших операцій із знешкодження озброєних злочинців, припинення діяльності не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань (груп організованих груп та злочинних організацій на території України 4) участь, у межах компетенції, в боротьбі з диверсійно-розвідувальними групами, забезпеченні ефективного використання сил і засобів підрозділів «КОРД» (стрілецький в заходах, пов`язаних із припиненням терористичної діяльності.

Також з посадової інструкції за посадою позивача інспектора взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області вбачається, що до завдань та обов`язків поліцейського за посадою, яку займав позивач на день звільнення належить зокрема, участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових наказів та розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь- яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України.

З аналізу вказаних норм випливає, що при отриманні поліцейським наказу від безпосереднього керівника, він зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати, а за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу, Також з вищеневедених норм суд приходить до висновку, що під час дії правового режиму воєнного стану на території України поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, а до завдань поліцейського за посадою помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області належить у тому числі участь в заходах з оборони України та відсічі збройної агресії російської федерації.

Судом було проаналізовано наявний у матеріалах справи відеозапис бодікамер поліцейських, на яких зафіксовано факт зачитування наказу 01.02.2025 окремим поліцейським БПОП «КОРД» (стрілецький) ГУ НП у Львівській області. З вказаного відеозапису вбачається, що після доведення до особового складу батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області наказу від 01 лютого 2025 року № 66 дск позивачеві були поставлені запитання, чи зрозумілий йому вказаний наказ та чи готовий він його виконувати, на що позивач відповів, що наказ зрозумілий, але він не готовий його виконувати з наступних причин: у посадових обов`язках позивача не передбачено обов`язку виконувати дії, зазначені у вказаному наказі, його фізичний та психоемоційний стан не дозволяють йому належно виконаний наказ, а також те, що позивач є єдиним годувальником сім`ї. Після цього до слова була запрошена лікар, яка поставила позивачеві запитання, чи має він відповідні медичні документи, які можуть підтвердити незадовільний стан його здоров`я, на що позивач відповів, що при собі не має. На запитання чи готовий позивач до виконання бойового завдання, лікар відповіла, що готовий. Після цього до слова була запрошена психолог, яка повідомила, що за результатами показників позивач не має протипоказань та готовий до виконання бойового завдання.

Таким чином, позивач після оголошення бойового наказу повідомив, що не готовий його виконувати через незадовільний стан здоров`я, проте підтверджуючих документів не надав.

Судом вже зазначалось, що у разі неможливості виконати поставлений наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання, проте за встановлених обставин, позивач жодних підтверджень та обґрунтувань незадовільного стану здоров`я як перешкоди для виконання наказу не надав, на амбулаторному або стаціонарному лікуванні не перебував, висновків ВЛК не оскаржував. При цьому позивач у своїх письмових поясненнях в ході службового розслідування повідомив, що надасть відповідні підтверджуючі документи, проте доказів їх надання до дисциплінарної комісії позивачем не наведено, а судом не встановлено, у матеріалах службового розслідування відповідні документи відсутні. Тому вказані дії позивача суд кваліфікує як відмову від виконання отриманого наказу.

Доводи позивача про те, що до його посадових обов`язків не віднесено виконання вимог, перелічених у бойовому наказі суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються нормами Положення про підрозділи поліції особливого призначення №987, Положення про батальйон поліції особливого призначення «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, затвердженого наказом ГУНП від 28.06.2024 № 16 та визначеними завданнями і обов`язками поліцейського, зазначеними у посадовій інструкції за посадою позивача, які визначають, що до обов`язків позивача належить, зокрема, участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, зокрема, шляхом виконання бойових наказів та розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України. Доводи про те, що позивач є єдиним годувальником сім`ї суд також відхиляє, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином вказана обставина могла стати перешкодою для виконання поставленого наказу відповідно до норм законодавства.

Таким чином, суд висновує, що матеріали службового розслідування, як і матеріали адміністративної справи, не містять жодних належних документальних доказів, які б підтверджували дійсну наявність у позивача поважних обставин на момент ознайомлення з наказом № 66 дск від 01.02.2025, які б об`єктивно унеможливлювали виконання ним вимог такого наказу.

Відтак суд висновує, що позивача було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Щодо доводів позивача про непропорційність застосування до нього такого виду стягнення як звільнення із служби в поліції з огляду на відсутність у нього інших дисциплінарних стягнень та проявлений професіоналізм під час проходження служби у поліції суд приходить до таких висновків.

У силу частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Таким чином, усі юридичні фактори, котрі мають юридичне значення для вирішення питання про дисциплінарне покарання поліцейського повинні бути викладені дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування.

Як зазначено судом вище, відповідно до статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених розділом V Статуту.

Згідно з частинами 1-2 статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Суд зауважує, що поняття службова дисципліна містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.)

Проаналізувавши зміст частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту, яка розміщена у розділі V, суд приходить до висновку, що вона встановлює правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно. Таким чином, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 та від 29.02.2024 у справі №260/5566/22.

Європейський суд з прав людини зазначав, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12.01.2012 у справі «Горовенки та Бугара проти України» (заяви № № 36146/05 та 42418/05).

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

При оцінюванні обраного до позивача виду дисциплінарного стягнення суд враховує, що позивач проходив службу у підрозділі поліції особливого призначення, основним завданням якого є у тому числі, здійснення заходів із оборони України, територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України. На момент вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення на території України було введено воєнний стан внаслідок триваючої збройної агресії російської федерації та такий проступок було вчинено у зоні проведення активних бойових дій, що могло зумовити зниження рівня обороноздатності та забезпечення відсічі і стримування збройної агресії. За наслідками вивчення причин і умов, що сприяли порушенням службової дисципліни з боку позивача встановлено, що вони стали можливими унаслідок особистої недисциплінованості, ігнорування ним вимог чинного законодавства та нормативних документів, що регламентують діяльність поліції, зокрема в умовах воєнного стану. Відтак, на переконання суду, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є правомірним і пропорційним вчиненому ним проступку.

У контексті оцінки доводів позову суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Підсумовуючи вищенаведене, суд висновує, що процедура звільнення позивача відбулася у відповідності до вимог чинного законодавства та відомчих нормативних актів Національної поліції України, таким чином спірний наказ від 14.02.2025 №740 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ від 18.02.2025 №102о/с «Про особовий склад» про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України є такими, що прийняті у межах повноважень, у спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів від 14.02.2025 №740 та від 18.02.2025 №102о/с, внаслідок чого підстави для її задоволення також відсутні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд висновує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295-297 КАС України, суд,

у х в а л и в:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді відмовити.

2.Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

СуддяГрень Наталія Михайлівна