Справа № 420/6406/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6406/25

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О. Дата і місце ухвалення: 08.09.2025р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до календарної вислуги років часу навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія» у період з 01.09.2011р. по 05.07.2015р., з 01.09.2015р. по 25.10.2016р. в межах до п`яти років навчання з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що становить додатково 2 роки 6 місяців служби;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років час навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія» у період з 01.09.2011р. по 05.07.2015р., з 01.09.2015р. по 25.10.2016р. в межах до п`яти років навчання з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що становить додатково 2 роки 6 місяців служби, та внести відповідні зміни до наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.02.2024р. №75-ос.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 08.09.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що період її навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія» підлягає зарахуванню до календарної вислуги років з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби на підставі частини другої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи, що наказом Міністра оборони України від 06.10.2015р. №753 ОСОБА_1 було присвоєно військове звання «молодший лейтенант».

Також, апелянт посилається на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції фактично встановив наявність у позивача права на зарахування до вислуги років періоду її навчання у вищому навчальному закладі, однак дійшов помилкового висновку про те, що таке зарахуванні здійснюється лише при призначені пенсії на умовах Закону №2262-ХІІ, права на яку позивач не набула. Апелянт зазначає, що сам по собі факт того, що ОСОБА_1 не має права на пенсію, не створює підстав для відмови в задоволенні заявлених вимог, оскільки право позивача вже є порушеним та відображено в наказі НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.02.2024р. №75-ос, як в акті індивідуальної дії.

НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що в статті 17 Закону №2262-ХІІ чітко зазначено, що час навчання в закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання до вступу на військову службу, зараховується при призначенні пенсії на умовах цього Закону. ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії на підставі Закону №2262-ХІІ, оскільки станом на день звільнення не має вислуги 25 календарних років і більше та не надає доказів належності до категорії осіб, зазначених в пунктах б) г) частини 1 статті 12 цього Закону.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 03.02.2024р. №75-ос була виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно вказаного наказу вислуга років позивача станом на 03.02.2024р. становить:

календарна вислуга - 07 років 03 місяці 08 днів;

пільгова вислуга - 00 років 08 місяців 27 днів;

всього військова - 08 років 00 місяців 05 днів.

10.02.2025р. ОСОБА_1 звернулась до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) із заявою про зарахування до календарної вислуги років часу її навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія».

Листом від 22.02.2025р. НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) повідомив ОСОБА_1 про те, що додатково зарахувати час навчання у закладах освіти після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу в межах 5 років із розрахунку один рік навчання за 6 місяців служби, буде можливим при наявності 25 календарних років вислуги (враховуючи навчання) і більше.

Вважаючи протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо відмови у зарахуванні до календарної вислуги років часу навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія» у період з 01.09.2011р. по 05.07.2015р., з 01.09.2015р. по 25.10.2016р. в межах до п`яти років навчання з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що становить додатково 2 роки 6 місяців служби, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив в того, що на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач має право на зарахування до календарної вислуги років відповідного часу навчання лише при призначенні їй пенсії на умовах вказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спір у цій справі виник з приводу відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років ОСОБА_1 часу навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія» в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» від 9 квітня 1992 року №2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 1-2 Закону №2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Зокрема, згідно ч.2 ст.17 Закону до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, пунктом 2 якого передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Системний аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що зарахування часу навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби, здійснюється при призначенні пенсії на умовах Закону №2262-ХІІ (визначенні права на пенсію на підставі вказаного Закону).

Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 не набула права на пенсію на умовах Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому, захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України, конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час ухвалення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (ст.244 КАС України).

Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Відповідно до матеріалів справи, позивач на даний час не набула права на пенсію на умовах Закону №2262-ХІІ, питання щодо призначення їй пенсії та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося і з цього приводу ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 не зверталася. Відтак, вимога позивача про здійснення зарахування до календарної вислуги років періоду її навчання на підставі ч.2 ст.17 Закону №2262-ХІІ, є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук