Справа № 420/29664/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., отримавши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Міністерство оборони України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо повторного взяття на військовий облік;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку.

Ухвалою від 02.09.2025 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

У встановлений строк позивачу усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 05.09.2025 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

27.10.2025 р. представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_5 вчиняти дії пов`язані та/або націлені на виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії; заборонити посадовим особам, які правомочні здійснювати адміністративне затримання особи, перелік яких визначено ст.262 КУпАП, зокрема органам внутрішніх справ (Національної поліції), здійснювати адміністративне затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі електронного зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 за № Е733020 до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 27.04.2023 р. ОСОБА_1 був виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції від 31.03.2023 р.), про що на тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 27.04.2023 р. містилась відповідна відмітка. Разом з тим, у 2024 році ІНФОРМАЦІЯ_4 були вилучені у позивача тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 27.04.2023 р. у якому зазначено, що 27.04.2023 р. ОСОБА_1 виключений з військового обліку в порядку п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та довідку серії НОМЕР_2 , яка підтверджує той факт, що ОСОБА_1 засуджений 27.12.1995 р. Жовтневим районним судом м.Одеси за ст.94, 140 ч.2, 42 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Зазначене мало своїм наслідком повторне взяття на військовий облік позивача у справі та надіслання повісток № 3333404 та № 1556823, які долучені відповідачем у справі до відзиву на адміністративний позов. Відтак, враховуючи наявний розшук, на переконання заявника, є необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони ІНФОРМАЦІЯ_7 проводити відносно ОСОБА_1 заходи щодо його призову на військову службу під час мобілізації до вирішення адміністративної справи по суті, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль. Очевидна небезпека полягає ще в адміністративному затриманні ОСОБА_1 на підставі електронного зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 за № Е733020 щодо порушення ОСОБА_1 правил військового обліку. Враховуючи той факт, що позивач у справі 27.04.2023 р. був виключений з військового обліку, відтак позивач перестає бути військовозобов`язаним, а тому на нього не поширюються закони про військовий обов`язок та військову службу. Рішення про виключення з військового обліку є остаточним. Законом не передбачено механізму повторного постановлення на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно, а відтак, за період розгляду адміністративної справи, без застосування заходів забезпечення позову, існують ризики того, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу - військовослужбовця, що унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Фактично, у разі задоволення позову в цій справі, не можливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

При вирішенні даної заяви суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до положення ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 р. № 2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З аналізу викладених норм, вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

ОСОБА_1 у даній справі оскаржуються дії відповідача щодо взяття його на військовий облік.

Заява про забезпечення позову фактично обґрунтована протиправністю таких дій відповідача, оскільки позивач 27.04.2023 р. був виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 р. у справі № 640/15534/22 наголосив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом саме під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже, фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності/ неправомірності дій/бездіяльності відповідача, на які посилається позивач, підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.

У той же час, слід зазначити, що дії або бездіяльність відповідача щодо призову та мобілізації позивача останнім не оскаржуються, а тому визначений ним спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, пов`язані та/або націлені на виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів, заборони посадовим особам, зокрема органам Національної поліції, здійснювати адміністративне затримання позивача до набрання судовим рішенням у справі законної сили, виходить за межі предмету спору.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення позову не може спрямовуватись на блокування передбаченої законом діяльності суб`єкта владних повноважень у воєнний час, якщо така діяльність не є предметом оскарження.

В даному випадку доводи ґрунтуються на припущеннях стосовно ймовірної мобілізації позивача на військову службу, а тому не свідчать про існування дійсної і реальної загрози невиконання рішення суду чи суттєвої перешкоди у такому виконанні.

З огляду на вказане та зважаючи, що на момент звернення із даною заявою позивачем не підтверджено свої вимоги належними доказами існування реальної загрози невиконання рішення суду чи суттєвої перешкоди у такому виконанні, а також співмірність цих вимог із предметом адміністративного позову, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.150-152, 154, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко