Справа № 753/16330/25
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/321/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючої судді Мицик Ю.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, за вимогами якої просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1829788 від 24.07.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати триденний термін з дня отримання копії даної ухвали.

У зазначений строк від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.08.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами статті 286 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Позивач обґрунтовуючи вимоги позову вказує, що інспектор поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Зазначає, що інспектор патрульної поліції не здобув доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП. Посилаючись на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та незаконність постанови, просить скасувати оспорювану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову. Вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був зафіксований фотоматеріалами, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом із портативного відеореєстратора поліцейського № 473522, на якому зафіксовано розмову інспектора поліції з ОСОБА_1, який не заперечував факту паркування свого транспортного засобу на місці, відведеному для осіб з інвалідністю. Така поведінка позивача свідчить про обізнаність позивача щодо факту вчинення адміністративного правопорушення та фактичне визнання ним правопорушення. При винесенні оспорюваної постанови інспектор поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Інспектор поліції під час розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи, в тому числі, засобами телефонного зв`язку.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 24.07.2025 інспектором 2 полку 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Берлогою О.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕГА № 1829788, відповідно до якої 23.07.2025 о 23 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив паркування на місці, яке призначено для осіб з інвалідністю, яке позначено дорожньою розміткою1.35 та дорожнім знаком 5.42.1 з табличкою 7.17, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.152-1 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕГА №1829788 від 24.07.2025, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача у даній справі.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху та його учасниками, також у випадках визначених законом поліція здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення і приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання ( п. 8 ч. 1 ст. 23 цього Закону) при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП про адміністративні правопорушення, настає в разі, зокрема, паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності).

Відповідно до п. 15.1 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п. п.8.4.ґ ПДР, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п. 8.5 ПДР, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно п.п.8.5.1 ПДР, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Горизонтальна розмітка 1.35 позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КУпАП водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Отже, порушення правил паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.152-1 КУпАП.

Сукупний аналіз положень ст. ст. 251, 283-284 КУпАП дає можливість зробити висновок про те, що ці норми чинного законодавства встановлюють певний перелік відомостей та даних, які підлягають обов`язковому зазначенню у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зміст постанови повинен відповідати вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, і до таких відомостей серед іншого віднесено зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, отже достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких може бути фото чи відеозапис.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем, на підтвердження правомірності прийнятого інспектором поліції рішення, надано фотоматеріал, відповідно до якого зафіксовано транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркований на місці, яке призначено для осіб з інвалідністю, яке позначено дорожньою розміткою1.35 та дорожнім знаком 5.42.1 з табличкою 7.17.

Вказаний факт також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 24.07.2025, які вказали, що під час патрулювання території ЖК «Комфорт Таун», 23.07.2025 о 23.30 год. ними було виявлено транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на місці, яке призначено для осіб з інвалідністю. На прохання змінити місце паркування, водій автомобіля відмовився, а тому вони викликали працівників поліції.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної боді-камери інспектора поліції, вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейським не заперечував факту паркування транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 на місці позначеному дорожнім знаком 5.42.1 з табличкою 7.17. Лише вказував, що місце паркування не містило горизонтальної розмітки 1.35.

Разом з тим, вказані доводи спростовуються доказами наданими відповідачем.

Крім цього з відеозапису вбачається, що поліцейським при складанні оспорюваної постанови було повністю дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому суд вважає, що інспектор патрульної поліції 24.07.2025 прийняв законну та обґрунтовану постанову серії ЕГА №1829788 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.152-1 КУпАП.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч.6 ст.152-1 КУпАП.

Даючи оцінку доводам позивача з приводу порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, суд керується наступним.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.6 ст.152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, у вказаній справі інспектором патрульної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.152-1 КУпАП, копію якого позивач долучив до позову.

Щодо доводів позивача про порушення його права на захист, то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених законодавчих положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.6 ст.152-1 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, а позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення до суду. Відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Більше того, судом встановлено, що позивачу у встановленому законом порядку були роз`яснені його права, в тому числі, на отримання правової допомоги на місці розгляду справи.

При цьому, з дослідженого відеозапису вбачається, що позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав позивачу у реалізації права на отримання правової допомоги, а відмова у відкладенні розгляду справи не є такою перешкодою та не може бути підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи та накладення адміністративного стягнення на позивача, інспектор патрульної поліції діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ч.6 ст.152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 5,7-11, 19, 20, 77, 78, 94, 211, 217, 229, 241, 242, 245, 246, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕГА № 1829788 від 24.07.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 152-1 КУпАП та закриття провадження у справі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.С.Мицик