Справа № 580/7110/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року справа № 580/7110/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави до виконавчого комітету Городищенської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури (вул. Юрія Кондратюка, 25, м. Сміла, 20700) в інтересах держави звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Городищенської міської ради (пл. Миру, 8, м. Городище, 19502) в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області щодо невжиття заходів з відновлення благоустрою м. Городище Черкаської області шляхом демонтажу тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати виконавчий комітет Городищенської міської ради Черкаської області вжити заходи щодо демонтажу тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог зазначено, що на земельній ділянці комунальної форми власності за адресою: АДРЕСА_1 , розташована тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності, без дійсного паспорту прив`язки, термін дії паспорта прив`язки закінчився 23.09.2006. Таким чином, за наведених обставин, після закінчення терміну дії паспорта прив`язки 23.09.2006, тимчасова споруда по вул. Миру 103, м. Городище, більше 18 років самовільно розташовувалась на землях комунальної власності за відсутності на це будь-яких дозвільних документів. Вкзано, що жодні заходи, спрямовані на усунення порушень чинного законодавства в сфері благоустрою та містобудування відповідачем не вживаються, що стало підставою звернення до суду.

Виконавчий комітет Городищенської міської ради до суду відзив на позовну заяву не надав, як і не подано пояснення третіма особами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на території АДРЕСА_1 на земельній ділянці комунальної форми власності розташована тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності.

Відділом містобудування та архітектури Городищенської районної державної адміністрації 22.09.2005 ОСОБА_1 видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності - встановлення торгового павільйону, площею 25,5 кв м. Строк дії паспорту прив`язки - до 23.09.2006.

Згідно листа виконавчого комітету Городищенської міської ради від 10.03.2025 №01-02-29/1412 Городищенською міською радою не приймалися рішення про продовження терміну дії паспорта прив`язки, виданого 22.09.2005 ОСОБА_1 для встановлення тимчасової споруди по вул. Миру 103 в м. Городище. Заходи реагування міською радою не вживалися.

Відповідно до листів виконавчого комітету Городищенської міської ради від 21.05.2025 №01-02-29/3007 та від 06.06.2025 № 01-02-29/3364 на даний час жодні заходи, спрямовані на усунення порушень чинного законодавства в сфері благоустрою та містобудування ними не вживались, жодні рішення з цього приводу не приймались, паспорт прив`язки на тимчасову споруду не видавався. Міська рала повідомляє, що діючим законодавством не передбачено обов?язковості надання (отримання) земельних ділянок в користування, на яких встановлені ТС.

Прокурор, вважаючи бездіяльність виконавчого комітету Городищенської міської ради, щодо невжиття заходів, спрямованих на прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди протиправною, звернувся до суду, з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закону України Про місцеве самоврядування в Україні № 280/97-ВР.

Пунктом 44 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що виключно до компетенції міських, селищних, сільських рад належить приймати рішення про встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян;

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Згідно ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України Про благоустрій населених пунктів № 2807-IV (надалі Закон № 2807-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2807-IV, благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.( ст. 5 Закону № 2807-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами та створення системи управління побутовими відходами; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом; 15) видача дозволу (ордера) на видалення зелених насаджень.

Таким чином, питання щодо благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (постанова Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №2а-72/12).

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до вимог статті 116 Земельного кодексу України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Механізм розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності регулюється Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (далі Порядок).

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Порядку, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності.

Пунктом 2.1, 2.29, 2.30 Порядку передбачено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Як встановлено судом, строк дії паспорту прив`язки на тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності на території АДРЕСА_1 на земельній ділянці комунальної форми власності сплив 23.09.2006.

Закон України Про благоустрій населених пунктів та Порядок не містять юридичних приписів щодо обов`язкового попереднього або наступного набуття суб`єктами господарювання будь-яких прав на земельні ділянки, на яких вони мають бажання встановити тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності.

Для розміщення тимчасової споруди за наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування земельна ділянка не відводиться, а обов`язок щодо зазначення площі земельної ділянки згідно із документами на землекористування стосується лише тих суб`єктів господарювання, які є власниками земельної ділянки.

Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №905/1552/16 та у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №923/652/19.

З огляду на наведені норми права, на відповідача покладається обов`язок щодо вжиття заходів з відновлення благоустрою територіальної громади.

Однак відсутність будь-яких дій Виконавчого комітету Городищенської міської ради відносно самовільного розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці комунальної форми власності, порушує умови благоустрою на території міста.

Отже, всупереч вищевказаних вимог законодавства України, відповідачами не здійснено владних управлінських функцій у сфері благоустрою громади.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи, що позивачем понесені судові витрати лише зі сплати судового збору, відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 255, 257-262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Городищенської міської ради щодо невжиття заходів з відновлення благоустрою м. Городище Черкаської області шляхом демонтажу тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати виконавчий комітет Городищенської міської ради вжити заходи щодо демонтажу тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР