Справа № 340/5928/25
Суддя: Ю.П. ПАСІЧНИК
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м.Кропивницький Справа № 340/5928/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, 7А, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-2) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.07.2025 року №59;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку, звернувся 24.06.2025 до відповідча-1 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява за принципом екстериторіальності розглянута відповідачем-2 та прийнято рішення від 01.07.2025 року №59, яким у призначення пенсії було відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу, через неврахування періодів роботи: з 01.09.1981 по 17.06.1983 згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; період проходження строкової служби з 23.06.1983 по 26.06.1985 згідно з військовим квитком від 23.06.1983 № НОМЕР_3 , оскільки відсутнє документальне підтвердження нездійснення Азербайджанською Республікою пенсійних виплат за зазначені періоди відповідно до Постанови КМУ від 16.05.2025 №562; період роботи з 08.07.1988 по 07.07.1989 оскільки номер та дата наказу про звільнення з роботи дописано іншим чорнилом; період роботи з 01.09.1994 по 01.01.1995, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення "01.01.1995" та датою наказу про звільнення "17.03.1998"; період роботи з 30.01.2003 по 01.10.2003, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату страхових внесків).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем-1 01.10.2025 надано відзив на позов вимоги якого не визнаються з мотивів аналогічним тим, які наведені у рішенні від 01.07.2025 року №59.

Позивачем 16.10.2025 надано відповідь на відзив, якою, на переконання позивача, спростовуються доводи наведені у відзиві (а.с.76).

Відповідач-2 правом надати відзив на позов не скористався.

Ухвалою суду від 22.10.2025 судом витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області додаткові докази у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058- IV) встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У справі, яка наразі розглядається, судом з матеріалів справи встановлено наступне.

16 травня 2025 позивач досяг віку 60 років (а.с.9).

24.06.2025 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява за принципом екстериторіальності розглянута відповідачем-2 та прийнято рішення від 01.07.2025 року №59 (а.с.38).

У призначення пенсії було відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу, через неврахування періодів роботи: з 01.09.1981 по 17.06.1983 згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; період проходження строкової служби з 23.06.1983 по 26.06.1985 згідно з військовим квитком від 23.06.1983 № НОМЕР_3 , оскільки відсутнє документальне підтвердження нездійснення Азербайджанською Республікою пенсійних виплат за зазначені періоди відповідно до Постанови КМУ від 16.05.2025 №562; період роботи з 08.07.1988 по 07.07.1989 оскільки номер та дата наказу про звільнення з роботи дописано іншим чорнилом; період роботи з 01.09.1994 по 01.01.1995, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення "01.01.1995" та датою наказу про звільнення "17.03.1998"; період роботи з 30.01.2003 по 01.10.2003, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату страхових внесків).

Згідно обрахунку страхового стажу здійсненого відповідачем-2 при прийнятті рішення від 01.07.2025 року №59, стаж позивача становить 22 роки 7 місяців 12 днів.

Позивач не погоджується з вказаним обрахунком та зазначає у позові, що страховий стаж за спірні періоди підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_2 (а.с.12-23) та копією військового квитка НОМЕР_4 (а.с.25-36).

Дослідивши зміст записів в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 , судом встановлено, що в період з 01.09.1981 по 17.06.1983 (записи 1,2, а.с.13) позивач здійснював трудову діяльність в Азербайджанській Республіці; з 08.07.1988 по 07.07.1989 (записи 7-9) та з 01.09.1994 по 01.01.1995 (записи 21,22) також здійснював трудову діяльність.

Крім того, зі змісту військового квитка НОМЕР_4 вбачається, що в період з 23.06.1983 по 26.06.1985 проходив строкову військову службу в РА (а.с.27).

Судом здійснено обрахунок страхового стажу за вказані періоди :

- 01.09.1981 по 17.06.1983 - 1 рік, 9 місяців, 17 днів;

- 23.06.1986 по 26.06.1985 - 2 роки, 0 місяців, 4 дні;

- 08.07.1988 по 07.07.1989 - 1 рік, 0 місяців, 0 днів;

- 01.09.1994 по 01.01.1995 - 4 місяці, 1 день.

Отже, за обрахунками здійсненими судом, страховий стаж згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 та військовому квитку НОМЕР_4 складає 5 років 1 місяць 22 дні.

Щодо доводів відповідача-2 про неможливість зарахування до страхового стажу періодів роботи з 08.07.1988 по 07.07.1989 оскільки номер та дата наказу про звільнення з роботи дописано іншим чорнилом; періоду роботи з 01.09.1994 по 01.01.1995, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення "01.01.1995" та датою наказу про звільнення "17.03.1998", суд зазначає, що вказані зауваження свідчать про можливі недоліки у веденні роботодавцями кадрової документації на які позивач жодним чином не може вплинути, а можливі недоліки чи неточності при заповненні трудової книжки позивача роботодавцем, не мають покладати додатковий тягар відповідальності на позивача через відсутність (недоведеність) його вини у вказаних правовідносинах.

Неналежне виконання роботодавцем обов`язку по веденню кадрової документації не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, це є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Щодо доводів відповідача-2 викладених у оскаржуваному рішенні про відсутність доказів щодо неотримання пенсії за вказані періоди (з 01.09.1981 по 17.06.1983) від інших держав, суд вважає їх протиправними враховує наступне.

Відповідно до п. 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого ПКМУ від 16.05.2025 №562, у разі укладення міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, територіальний орган Пенсійного фонду України протягом п`яти робочих днів з дати подання особою заяви про призначення пенсії надсилає до органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі, запит щодо підтвердження нездійснення пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, а в разі неукладення міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, - до МЗС запит щодо передачі органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі, запиту щодо підтвердження нездійснення в іншій державі пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для обчислення розміру пенсії.

Отже, обов`язок щодо отримання інформації про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р., покладається саме на органи Пенсійного фонду України, а не на осіб, які мають право на призначення пенсії.

Щодо неврахування відповідачем-2 до страхового стажу позивача періоду з 30.01.2003 по 01.10.2003, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату страхових внесків), суд зазначає наступне.

Згідно записів в трудовій книжці позивача (записи 25-27) протягом періоду з 30.01.2003 по 01.10.2003 позивач здійснював трудову діяльність в приватному підприємстві "Будинковий сервіс" ().

Натомість, згідно відомостей ПФУ за формою ОК-5 (а.с.87) протягом 2003 року роботодавцем позивача був ТОВ "Олександрійська продовольча компанія" (), але при цьому трудова книжка позивача не містить будь-яких записів, які б давали підстави стверджувати, що ТОВ "Олександрійська продовольча компанія" () був роботодавцем позивача, як відсутні і інші письмові докази для вказаного висновку.

При цьому суд враховує, що у відповідності до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 30.01.2003 по 01.10.2003.

Таким чином, з урахуванням страхового стажу визнаного відповідачем-2 у рішенні від 01.07.2025 року №59 та обрахованого судом, станом на дату звернення за призначенням пенсії (24.06.2025) страховий стаж позивача склав - 22 роки 7 місяців 12 днів + 5 років 1 місяць 22 дні = 27 років 9 місяців 4 дні, що з урахуванням положень ст. 26 Закону №1058-IV є недостатнім (не менше 32 років) для призначення пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України..

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. ПАСІЧНИК