Справа № 200/3155/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року справа №200/3155/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 (повне судове рішення складено 29 липня 2025 року) у справі № 200/3155/25 (суддя в І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (далі - Управління), про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, починаючи з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати 28 березня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що приписами спеціального Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III, які встановлюють обов`язок відповідача здійснити компенсацію у разі порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року.

Зобов`язано Управління нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, виплаченого 28 березня 2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 200/7914/24.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відсутність коштів на проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати забороняють здійснювати їх нарахування з огляду на норми статті 23 Бюджетного кодексу України щодо заборони здійснення бюджетних зобов`язань та платежів з бюджету за відсутністю бюджетного призначення, встановленого Законом України про Державний бюджет на відповідний період.

Звертає увагу, що Позивач була звільнена 22.10.2023, а з позовними вимогами щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року звернулась лише у 12.11.2024, збільшивши таким чином період нарахування компенсаційних виплат, за який вимагає стягнення та не надала обґрунтований розрахунок сум, що оспорюються чи стягуються на виконання пункту 3 частини 5 статті 160 КАС України.

Судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 200/7914/24 (залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року) було зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату Позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року із нарахуванням премії у відсотковому розмірі, який фактично встановлено Позивачу під час проходження служби за відповідний період. Тобто, першопричиною перерахунку грошового забезпечення позивачу є виключно рішення суду, оскільки чинні на той момент нормативно-правові акти в розрізі статті 19 Конституції України зобов`язували Головне управління використовувати при нарахуванні грошового забезпечення не прожитковий мінімум на відповідний рік, а прожитковий мінімум станом на 01.01.2018.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 200/7914/24 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/3834/24 із нарахуванням премії у відсотковому розмірі, який фактично встановлено позивачеві під час проходження служби за відповідний період.

Рішення набрало законної сили 03 квітня 2025 року.

На виконання судового рішення 28 березня 2025 року нараховано та виплачено грошове забезпечення в загальній сумі 199 303,57 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28 березня 2025 року № 211.

Виплату здійснено без компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, про що зазначає відповідач у листі від 04 квітня 2025 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону № 2050-ІІІ).

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Ці положення Закону № 2050-ІІІ кореспондуються з приписами пунктів 1-3, 5 Порядку № 159.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (частина перша статті 7 Закону № 2050-ІІІ).

Виходячи із зазначеного, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) виплата громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати доходів проводиться незалежно від порядку і підстав виплати доходів: добровільного чи на виконання судового рішення.

При виборі і застосуванні до спірних правовідносин норм права судом враховано нову правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, відповідно до якої норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до роботодавця за виплатою такої компенсації. Нормами фактично встановлено обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання в разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії. Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити в її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації в указаний період свідчить про відмову виплатити згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Матеріалами справи підтверджується наявність вищезазначених умов для отримання позивачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати грошового забезпечення на один і більше календарних місяців за періоди з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а тому відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено таку компенсацію.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому ндекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

З огляду на викладену норму суд вважає некоректним формування позовних вимог «починаючи з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати 28 березня 2025 року», оскільки для кожного місяця загального періоду з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року буде свій період невиплати грошового доходу.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті

позивачеві компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, виплаченого 28 березня 2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 200/7914/24.

Доводи відповідача неможливість здійснення виплат через обмеження бюджетних асигнувань не приймаються судом до уваги, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо не можуть бути поставлені в залежність від видатків бюджету.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 200/3155/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 29 жовтня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук