Справа № 500/4975/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4975/25

28 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням: додаткового страхового стажу; заробітної плати, підтвердженої довідками та первинними документами; показника середньої заробітної плати 6186,32 грн; індексаційних коефіцієнтів, передбачених Постановою КМУ №209 від 25.02.2025;

зобов`язати здійснювати виплату пенсії у розмірі 10373,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 23.08.2022 отримує пенсію за віком. Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати у період з 01.07.2022 по 31.07.2024, що призвело до збільшення страхового стажу до 47 років, 4 місяців і 2 днів.

19.06.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила врахувати додатково набутий стаж роботи, а також період роботи за сумісництвом з 04.05.1981 по 31.01.1982, з 16.09.1983 по 10.12.1984, з 09.01.1985 по 10.12.1992, та здійснити індексацію пенсії.

Позивачка вказує, що за результатами розгляду її заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило у здійсненні такого перерахунку.

Вважаючи відмову у проведенні перерахунку пенсії протиправною, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи. Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття у справі для подання відзиву на позовну заяву.

02.09.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що з 26.09.2017 року позивачці призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення із врахуванням норм Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 23.08.2022 позивачка звернулась із заявою про перехід на інший вид пенсії (пенсію за віком) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи зазначене, з 23.08.2022 позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) 6186,32 грн. Розмір пенсійної виплати було обчислено з урахуванням 45 років 03 місяці 02 дні страхового стажу (враховано по 30.06.2022) та середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.07.2000 по 30.06.2022.

З 01.09.2024 позивачці проведено перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дораховано страховий стаж та заробітну плату за період з 01.07.2022 по 31.07.2024. Після перерахунку страховий стаж становить 47 років 04 місяці 02 дні. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році від 25 лютого 2025 року №209 та згідно із Порядком з 1 березня 2025 року проводився перерахунок пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на жовтень 2017 року, в розмірі 1,115 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796* 1,115=8913,83 грн.). Отже, на даний час пенсійна виплата позивачки складає 6110,74 грн., а саме: - 5887,70 грн. основний розмір пенсії (8913,83*1,39546*0,47333, де 8913,83 - показник середньої заробітної плати, 1,39546 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказані періоди роботи, 0,47333 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%); - 223,04 грн, - доплата за 17 років понаднормового стажу (1312,00*17%). Враховуючи наведене, на переконання представника відповідача, підстав для проведення перерахунку пенсійної виплати, на даний час немає.

Ухвалою суду від 02.10.2025 продовжено процесуальний строк розгляду поза межами процесуального строку та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області письмові пояснення щодо зарахування (незарахування) до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи за сумісництвом з 04.05.1981 по 31.01.1982, з 16.09.1983 по 10.12.1984 та 09.01.1985 по 10.12.1992 та належним чином засвідчений розрахунок стажу (форма РС-право).

На виконання вимог вказаної ухвали суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 08.10.2025 подало до суду розрахунок стажу позивачки та додаткові пояснення, у яких вказано, що з 26.09.2017 позивачці була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із врахуванням норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При обчислені страхового стажу позивачки враховано всі періоди роботи, відповідно до записів трудової книжки та даних персоніфікованого обліку. Тому повторно зараховувати періоди, коли позивачка працювала за сумісництвом фельдшером у фельдшерській групі ПАТ "Тернопільський молокозавод" немає підстав, оскільки страховий стаж рахується календарно, незалежно від того, на скількох роботах одночасно працювала позивачка.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області та 26.09.2017 позивачці була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із врахуванням норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.08.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перехід на інший вид пенсії (пенсію за віком) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 23.08.2022 позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після призначення пенсії за віком позивачка продовжувала працювати у період з 01.07.2022 по 31.07.2024.

19.06.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій, зокрема, просила врахувати додатково набутий стаж роботи 01.07.2022 по 31.07.2024 та період роботи за сумісництвом з 04.05.1981 по 31.01.1982, з 16.09.1983 по 10.12.1984, з 09.01.1985 по 10.12.1992 відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №1080 від 04.10.2017, а також здійснювати подальшу виплату пенсії у розмірі 10373,84 грн.

За результатами розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 04.07.2025 відмовило у перерахунку пенсії посилаючись на те, що при обчисленні страхового стажу враховано всі періоди роботи, відповідно до записів трудової книжки та даних персоніфікованого обліку. Тому повторно зарахувати період роботи позивачки за сумісництвом фельдшером у фельдшерській немає підстав, оскільки страховий стаж рахується календарно. Вказано, що при переведенні на пенсію за віком 23.08.2022 розмір пенсійної виплати було обчислено з урахуванням 45 років 03 місяці 02 дні страхового стажу (враховано по 30.06.2022) та середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.07.2000 по 30.06.2022. З 01.09.2024 позивачці проведено перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дораховано страховий стаж та заробітну плату за період з 01.07.2022 по 31.07.2024. Після перерахунку страховий стаж становить 47 років 04 місяці 02 дні. На даний час пенсійна виплата складає 6110,74 грн., а саме: - 5887,70 грн. - основний розмір пенсії (8913,83*1,39546*0,47333, де 8913,83 - показник середньої заробітної плати, 1,39546 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказані періоди роботи, 0,47333 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%); - 223,04 грн. - доплата за 17 років понаднормового стажу (1312,00*17%).

Позивачка не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в України в Тернопільській області, звернулась до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, Законом № 1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.

При цьому, відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П= Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до приписів частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказані норми Закону свідчать на користь висновку, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тобто мова йде про пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону (у спірному випадку Закону №1788-XII), то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17 від 13.12.2018 у справі №185/860/17).

Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 у справі № 211/1898/17 та від 10.07.2018 у справі № 520/6808/17 Верховний Суд зазначив, що частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом, з 26.09.2017 позивачці було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивачка вперше звернулась 23.08.2022.

Як слідує із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.07.2025 позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.08.2022 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) - 6186,32 грн.

Тобто при призначенні пенсії за віком позивачці, відповідачем застосовано середній показник заробітної плати 6186,32 грн (отриманий внаслідок підвищення усередненого показника середньої зарплати за 2014-2016 роки на коефіцієнти підвищення (індексації) пенсій - 1,17 (у 2019 році), 1,11 (у 2020 році), 1,11 (у 2021 році), 1,14 (у 2022 році).

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), за якими у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17.

Таким чином, при зверненні із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, позивачка набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням звернулась вперше 23.08.2022.

Відтак при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки, який становить 10846,37 грн.

У спірних правовідносинах відповідач мав призначити пенсію за віком, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV (2022 рік).

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17, висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.07.2019 у справі №720/208/17, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 18.08.2020 у справі №263/6611/17, від 28.09.2022 у справі №184/886/17, від 29.03.2023 у справі №240/4170/19, у справі №280/5256/22 від 05.03.2025.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, відповідачем при призначенні позивачці пенсії за віком неправомірно не застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні 6186,32 грн та не враховано приписи частини другої статті 40 Закону №1058-ІV, тому з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити з 19.06.2025 (тобто дати звернення до пенсійного органу) перерахунок та виплату позивачці пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, з урахування раніше виплачених сум, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Також у листі від 04.07.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вказано, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році від 25 лютого 2025 року №209 з 1 березня 2025 року позивачці проводився перерахунок пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на жовтень 2017 року, в розмірі 1,115 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796* 1,115=8913,83 грн.).

Тобто, базою для індексації пенсії позивачки відповідачем визначено показник, який застосовувався для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року.

Верховний Суд по справі №460/4358/24 дійшов висновку, що під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.

Крім того Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.04.2025 у справі №200/5836/24 підтримав вищевказану позицію та зазначив, що абзац перший в сукупності з абз.2 п.5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з ч.2 ст.42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.

На підставі частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує правові висновки Верховного Суду та вважає, що під час індексації пенсії позивачки застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії під час її призначення.

Одночасно, суд враховує, що в межах даної адміністративної справи судом визнано право позивачки на застосування при обчисленні її пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для щорічної індексації пенсії позивачки має бути використаний показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, оскільки саме цей показник мав застосовувався для обчислення пенсії під час її призначення.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок (індексацію) пенсії позивачки, застосовуючи коефіцієнти показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2019-2021 роки.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок (індексацію) та виплату пенсії позивачці із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796), у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 19.06.2025 (тобто дати звернення до пенсійного органу) з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про зарахування стажу позивачці, суд зазначає наступне.

В позовні заяві позивачка посилається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не зараховано до її страхового стажу такі періоди роботи:

з 04.05.1981 по 31.01.1982 на посаді медичної сестри в анестезіологічному відділенні Тернопільської міської лікарні №1;

з 16.09.1983 по 10.12.1984 на посаді медичної сестри у військовій частині (польова пошта НОМЕР_1 );

з 09.01.1985 по 10.12.1992 на посаді фельдшера виїзної бригади Тернопільської станції швидкої допомоги.

Та періоди роботи після призначення пенсії за віком з 01.07.2022 по 31.07.2024.

Разом з тим, як слідує з розрахунку стажу позивачки (Форма РС-право), пенсійним органом вказані періоди роботи уже зараховані до страхового стажу, а саме:

з 04.05.1981 по 31.01.1982 робота працівника медичного закладу, зазначено - "Мед. Заклад із стаття 60" зараховано в подвійному розмірі;

з 16.09.1983 по 10.12.1984 - без зазначення особливостей трудової діяльності;

з 09.01.1985 по 10.12.1992 - робота працівника медичного закладу;

з 01.07.2022 по 30.06.2024 - без зазначення особливостей трудової діяльності;

з 01.07.2024 по 31.07.2024 - без зазначення особливостей трудової діяльності.

З огляду на викладене суд вважає, що відсутні підстави для повторного зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивачки.

Крім того, як слідує із відзиву на позовну заяву, з 01.09.2024 позивачці проведено перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дораховано страховий стаж та заробітну плату за період з 01.07.2022 по 31.07.2024. Після перерахунку страховий стаж становить 47 років 04 місяці 02 дні, що підтверджується розрахунком стажу позивачки (форма РС-право).

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При цьому суд зазначає, що з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина підлягає викладенню в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, що не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення до частково, на користь позивачки необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, починаючи з 19.06.2025, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796), починаючи з 19.06.2025, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.