Справа № 520/23427/25
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 жовтня 2025 року Справа № 520/23427/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком з числа осіб з інвалідністю II групи.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20 серпня 2025 року про звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком з числа осіб з інвалідністю II групи.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_2 , старший солдат, старший водій-машиніст заправної машини автомобільного підвзводу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення танкового батальйону.

ОСОБА_1 має батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 та є особою з інвалідністю ІІ групи з 01 серпня 2021 року (довічно) згідно Довідки до акту медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААВ № 325709 від 06 жовтня 2021 року. На підставі Висновку ЛКК КНП «Сахновщинська ЦЛ» Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області від 24 квітня 2025 року № 160 потребує постійного стороннього догляду сина ОСОБА_1 та згідно довідки форми ПОД № 080-4/о Висновку № 160 від 24 квітня 2025 року має порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

У зв`язку з викладеним, 20 серпня 2025 року ОСОБА_1 на адресу військової частини НОМЕР_2 було надано рапорт про звільнення останнього з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком з числа осіб з інвалідністю II групи.

Однак, листом про відмову № 0666/35/10472 від 23 серпня 2025 року, ОСОБА_1 сповістили про те, що його рапорт щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» задоволенню не підлягає у зв`язку із фактами виявленими під час розгляду та опрацювання доданого пакету документів.

Згідно розділу 5 акту обстеження сімейного стану ОСОБА_1 № 13 від 01 липня 2025 року, складеного ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що у батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 наявна донька ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою ОСОБА_1 .

Таким чином, військова частина НОМЕР_2 посилається на те, що в батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є інші члени сім`ї, що можуть здійснювати постійний догляд за останнім.

ОСОБА_1 , вважаючи свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, з метою захисту свої прав та інтересів вимушений звертатися до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі по тексту -Положення № 1317), медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально- профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Пункт 4 Положення № 13171 передбачає, що медико-соціальну експертизу проводять медико-

соціальні експертні комісії.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317, міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі

медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причин смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого; медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189, при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу ІІІ).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.200 № 189 (далі по тексту Порядок № 189), до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання), 5) надання керівнику суб`єкта господарювання за результатами вжиття заходів, визначених у підпункті 4 пункту 3 розділу ІІ цього

Порядку, аналіз якості експертизи тимчасової непрацездатності, пропозиції щодо відповідності фахівців займаним посадам, кваліфікаційним категоріям, про накладення дисциплінарних стягнень та передачу справ у слідчі органи; 6) участь у встановленому порядку у засіданнях МСЕК. ЛКК також здійснює аналіз якості наданих медичних послуг у межах відповідного випадку тимчасової непрацездатності: період, на який сформовано медичний висновок/-ки; обґрунтування потреби формування нового медичного висновку в разі продовження лікування в амбулаторних умовах після стаціонарного лікування; своєчасність направлення хворого до стаціонару при наявності медичних показань з урахуванням профілю захворювання; правильність оформлення медичної первинно-облікової документації; правильність відбору при направленні хворих до санаторно-курортних закладів,

реабілітаційних центрів та реабілітаційних відділень санаторно-курортних і спеціалізованих закладів охорони здоров`я; якість надання медичної допомоги; якість ефективності спостереження, оздоровлення хворих, які часто та тривало хворіють; внесення відміток про порушення пацієнтом режиму лікування до медичного висновку про тимчасову непрацездатність; роботу лікуючого лікаря з вивчення і профілактики захворюваності та інвалідності.

Вказаний Порядок № 189 передбачає видачу ЛКК документів, які стосуються тимчасової непрацездатності, зокрема: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 Про затвердження Порядку розслідувань та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААВ № 325709 від 06 жовтня 2021 року у ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за батьком, ОСОБА_2 , позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком ЛКК КНП «Сахновщинська ЦЛ» Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області від 24 квітня 2025 року №160.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Водночас згідно з пунктом 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 № 189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 за № 731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду.

Отже, в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК можна дійти висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

А тому, висновок ЛКК КНП «Сахновщинська ЦЛ» Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області від 24 квітня 2025 року №160 не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за хворим батьком позивача, оскільки для підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа.

Водночас позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за батьком, разом з адміністративним позовом не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність дій відповідача щодо його не звільнення зі служби.

Так, відповідно до абз. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь того висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за хворим батьком, не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби.

Зважаючи на це вважаємо, що відсутні достатні підстави задовольняти рапорт Позивача на звільнення за відсутності висновку органу МСЕК про потребу члена сім`ї у постійному сторонньому догляді. Відтак, рапорт Позивача був розглянутий військовою частиною НОМЕР_2 належним чином, висновок, наданий за результатами розгляду рапорту, є обґрунтованим і правомірним, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 258, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.