Справа № 580/9947/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 жовтня 2025 року справа № 580/9947/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому провадженні заяву про виправлення описки у рішенні в адміністративній справі № 580/9947/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

20.10.2025 вх. №52381/25 звернувшись до суду із заявою про виправлення описки в ухвалі суду в адміністративній справі №580/9947/25, зазначає, що звертався з позовом до суду щодо «визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії», а не «визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії».

Некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння вимог позову як реалізованого способу захисту суперечить завданням судочинства (позиція Верховного Суду у постанові від 2 жовтня 2024 року у справі №372/3733/22).

Термін «особа», як з позицій лінгвістичного, так і у плані філософського, соціологічного, психологічного, формально-юридичного аналізу є неоднозначним. Особливістю української мови є те, що даний термін не завжди використовується під час характеристики людини [Шульга А.М. «Особа» і «Особистість» як терміни правничої лінгвістики (https://univd.edu.ua/general/publishing/konf/27_10_2017/pdf/76.pdf)].

Судова дискреція (судовий розсуд): професор А. Барак вдало підкреслив значущість вірного розуміння судового розсуду: Суддя повинен здійснювати свій розсуд як розумний суддя. Щоб так діяти, він повинен усвідомлювати той факт, що у нього є право розсуду, усвідомлювати значення розсуду та різні фактори, що потрібно зважити у контексті цього розсуду [Барак А. Суддівський розсуд/https://book-ye.com.ua/authors/aaron-barak]. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким (висновки ВС у справі № 1840/2970/18).

Суд може самостійно, безвідносно до посилань сторін, обирати і застосовувати норми права до фактичних обставин спору. Саме таке тлумачення принципу «jura novit curia» («суд знає закони») наведене у постанові Верховного Суду від 10.01.2023 у справі № 600/2019/21-а.

Відповідно до ч. 1 с. 5 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, проте позивач усупереч вимогам ст. 5 КАС України формує вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, що не передбачені ч.1 ст.5 КАС України та не обгрунтовує інший спосіб захисту відповідно до ч.2 ст.5 КАС України.

Верховний Суд у справі №440/7433/21 зазначив, що у частині другій статті 45 КАС України наведений перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, який, однак, не є вичерпним, оскільки суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Відповідно до частин 1, 2 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який постановив судове рішення, може виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі № 22-ц/354/11 наголошує на тому, що суд може виправити лише власні помилки, допущені під час складання судового рішення.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, допущена під час його письмово-вербального викладення (помилка в правописі, розділових знаках тощо). Виправленню належать лише ті описки, що мають істотний характер (до таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків тощо). Суд не має права змінювати зміст судового рішення (висновки ВС у справі № 521/1074/17), усуває такі неточності, що впливають на можливість реалізації рішення. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився.

ВПВС у провадженні № 11-84сап21 ЄДРСР 105301898 щодо змін у резолютивній частині зазначив таке: вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати суть свого рішення, він лише усуває ті неточності, що впливають на можливість реалізації судового рішення чи на його правосудність. На думку скаржника, така зміна судового рішення через застосування механізму виправлення описки вплинула на довіру до судової влади та її авторитет. Третя Дисциплінарна палата ВРП також зазначила, що зміна мотивувальної і резолютивної частин судового рішення призвела до кардинальної зміни змісту цього рішення і така зміна не є виправленням недоліку судового рішення (дефекту судового акта), а дії суддів у цьому випадку суперечать самій процедурі здійснення правосуддя. Кваліфікація дій суддів стала такою: допущення суддями поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, що забезпечують суспільну довіру до суду (постанова ВПВС 09 червня 2022 року у провадженні № 11-84сап21).

Суд дійшов висновку, що заява про виправлення описки від 20.10.2025 в адміністративній справі № 580/9947/25 не належить до задоволення з підстав не встановлення описки, що впливає на можливість реалізації рішення.

Відповідно до частини 4 ст. 253 КАС України ухвала суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржена.

Керуючись ст. 14, 241, 243, 248, 253, 256, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про виправлення описки від 20.10.2025 вх.№52381/25 в адміністративній справі №580/9947/25 відмовити.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала складена, підписана 29.10.2025.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА