Справа № 380/4780/25
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 рокусправа № 380/4780/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Чапельська Т.В.,

за участю:

представник позивача Торопчин О.Д.,

представник відповідача Майсей Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним наказу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд визнати протиправним і скасувати п. 2 наказу командира в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2025 № 182 "Про підсумки службового розслідування", в частині оголошення ОСОБА_1 , заступнику командира 2 стрілецької роти по роботі з особовим складом 2 стрілецького батальйону - догани.

Ухвалою судді від 17.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою від 28.03.2025 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою від 10.04.2025 суд відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 23.04.2025 суд задовольнив заяву представника відповідача про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 07.05.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом відповідача від 18.02.2025 № 182 "Про підсумки службового розслідування" за порушення позивачем вимог ст. 12, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, (положення якого поширюється на військовослужбовців НГУ) позивачеві оголошено догану. Вказує, що як йдеться у оскарженому наказі, позивач 31.12.2024 перебував поза службою, не виконував обов`язки військової служби, відповідно не мав обов`язку доповідати про усі пригоди за його участю. У ситуації з наїздом колесом автівки на пляшку, від чого стався звук, який водій ОСОБА_2 сприйняла за глухий удар по автівці є нічим іншим як казусом - подією, яка настає не внаслідок волевиявлення особи, а тому не може бути передбаченою за даних умов. У юриспруденції випадкова дія, яка має зовнішні ознаки провини (злочину), але позбавлена елементу вини, а тому не спричиняє притягнення до юридичної відповідальності, також цей термін означає складну, заплутану судову справу. За вказаних обставин в діях ОСОБА_3 не має, ані складу дисциплінарного, ані дисциплінарного проступку, а за обставин перебування поза службою, відсутності висловлених йому зауважень у нього це не породжувало передбаченого ст. 12 Статуту обов`язку інформувати про це начальника про усі випадки пов`язані саме з виконанням, а не з виконанням службових обов`язків. Вважає оскаржуваний наказ протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 25.04.2025 (вх. № 34649), у якому зазначає, що у ході проведення службового розслідування встановлено, що Позивач, перебуваючи поза межами розташування Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та використовуючи легковий автомобіль д.н.з. НОМЕР_2 допустив негідний вчинок відносно громадянки ОСОБА_2 , що характеризувався нецензурною лексикою щодо неї в громадському місці та вчинення дій спрямованих на пошкодження її власності чим порушив статті 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2025 № 182 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Позивач не спростував факту невиконання вимог статті 12 Статуту, що підтверджується письмовим поясненням його безпосереднього начальника ОСОБА_4 , в якому чітко зазначено, що позивач не доповів про вказану подію. Відсутність належного повідомлення про інцидент є прямим порушенням обов`язків, встановлених Статутом. Отже, обов`язок доповіді своєму безпосередньому начальнику охоплює повідомлення про будь-які обставини, що прямо або опосередковано можуть вплинути на дотримання військової дисципліни. Вчинене позивачем правопорушення суперечить не тільки Статуту, але й загальним принципам законності та правопорядку, що є основою діяльності Національної гвардії України.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На адресу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління поліції у Львівській області надійшли копії матеріалів, внесених до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційного порталу Національної поліції України" за № 24099 від 31.12.2024 для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, оскільки подія мала місце за участі військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також на адресу командира Військової частини надійшов рапорт начальника юридичної служби щодо необхідності реагування на лист начальника Львівського районного управління поліції № 2 відділу поліції № 1 стосовно неправомірних дій, які були вчинені 31.12.2024 заступником командира 2 стрілецької ропі по роботі з особовим складом 3 стрілецького батальйону старшим лейтенантом ОСОБА_5 відносно громадянки ОСОБА_2 , її власності, вчинення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 № 124 Про призначення службового розслідування, з метою встановлення причин та обставин, що сприяли вчиненому, проведення службового розслідування доручити заступнику командира частини по роботі з особовим складом підполковнику ОСОБА_6 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 № 124 заступник командира по роботі з особовим складом підполковник ОСОБА_6 провів службове розслідування за фактом неправомірних дій, які були вчинені 31.12.2024 заступником командира 2 стрілецької роти по роботі з особовим складом 3 стрілецького батальйону старшим лейтенантом ОСОБА_1 відносно громадянки ОСОБА_2 , її власності, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Проведеним службовим розслідуванням установлено, що:

Старший лейтенант ОСОБА_1 29.12.2024 вибув за межі Ужгородського гарнізону у зв`язку із відвідуванням родини.

31.12.2024 приблизно о 13:45, за адресою АДРЕСА_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 діючи з прямим умислом та хуліганським мотивів, з метою завдання матеріальної шкоди, вийшов з керованого ним автомобіля Mini Cooper д.н.з. НОМЕР_2 здійснив удар ногою в задні ліві двері автомобіля Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 під її ж керуванням.

Внаслідок протиправних дій старшого лейтенанта ОСОБА_1 , автомобіль Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень задньої лівої двері у вигляді деформації та пошкодження лако-фарбованого покриття, чим завдав матеріальних збитків власнику автомобіля Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 .

На місце події були викликані працівники патрульної поліції м. Львова.

ОСОБА_2 працівникам патрульної поліції було подано заяву про вжиття заходів, щодо старшого лейтенанта ОСОБА_1 , а також надано відеофайл з відеореєстратора автомобіля Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_3 на якому зафіксована вказана подія.

Працівниками патрульної поліції було встановлено особу та контактні дані старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Перебуваючи в громадському місці, старший лейтенант ОСОБА_1 продовжуючи свої протиправні дії, виражаючись нецензурною лексикою ображав ОСОБА_2 .

... Таким чином старший лейтенант ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час дії правового режиму воєнного стану, перебуваючи на військовій службі, в порушення вимог ст. 12 та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей.

Основними причинами та обставинами даного правопорушення є нехтування старшим лейтенантом ОСОБА_1 положень ст. 12 та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Обставинами, що обтяжують вину старшого лейтенанта ОСОБА_1 є те, що військовослужбовець вчинив дане правопорушення в умовах правового режиму воєнного стану, не доповів своєму начальнику про дану подію (приховав).

За результатами службового розслідування запропоновано за доцільне:

1. Командирові 3 стрілецького батальйону з особовим складом провести позапланові заняття щодо дотримання підпорядкованим особовим складом ст. 12 та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

2. За порушення вимог статті 12 та 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступника командира 2 стрілецької роти по роботі з особовим складом 3 стрілецького батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_1 оголосити догану;

3. За результатами службового розслідування видати наказ командира військової частини про підсумки службового розслідування.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.02.2025 № 182 Про підсумки службового розслідування за порушення вимог статей 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступнику командира 2 стрілецької роти по роботі з особовим складом 3 стрілецького батальйону старшому лейтенанту ОСОБА_1 оголошена догана.

Позивач, не погоджуючись з вказаним наказом, в частині оголошення йому догани, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - ДС ЗСУ) та Статутом внутрішньої служби Збройний Сил України, затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут ВС ЗСУ).

Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Законом України Про дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до п. 1 розділу 1 ДС ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. (п. 4 р. 1 ДС ЗСУ).

Пунктом 6 розділу 1 ДС ЗСУ передбачено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до абзацу 1 п. 45 розділу ІІІ ДС ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Пунктом 48 ДС ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до п.п. 83, 84 ДС ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (п. 88 ДС ЗСУ).

Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України затверджений Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Згідно зі статтею 6 Статуту ВС ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до статті 11 Статуту ВС ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з статтею 16 Статуту ВС ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 12 Статуту ВС ЗСУ про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 49 Статуту ВС ЗСУ передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха. (стаття 56 Статуту).

Зі змісту оскарженого наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2025 № 182, підставою для притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани стало порушення вимог статей 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

У ході службового розслідування встановлено, що мали місце обставини, за яких старший лейтенант ОСОБА_1 нехтуючи рівнем належної культури, скромності й витримки, поваги до гідності інших людей допустив негідний вчинок відносно громадянки ОСОБА_7 , що характеризувався нецензурною лексикою щодо неї в громадському місці, вчинення дій спрямованих на пошкодження її власності та інше.

По прибуттю старший лейтенант ОСОБА_1 інформації щодо події, що сталася за його участі за період перебування поза місцем розташування військової частини під час дії правового режиму воєнного стану своєму безпосередньому командирові приховав, належної доповіді не здійснив. Вказане стало відомим лише із матеріалів, що надійшли на адресу військової частини.

Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 скористався своїм правом та надав пояснення стосовно неправомірних дій, які були вчинені 31.12.2024 відносно громадянки ОСОБА_2 , її власності.

Згідно з письмовими поясненями від 02.02.2025 ОСОБА_1 заперечує будь-який факт протиправних дій з його боку по відношенню до водійки автомобіля Suzuki Vitara д.н.з. НОМЕР_3 та нанесення механічних пошкоджень. Ситуація з почерговості проїзду дійсно мала місце, але в подальшому вона вирішилась. Водійка автомобіля ОСОБА_2 жодних претензій не має, що підтверджується заявою від неї.

Також, за наслідками службового розслідування ОСОБА_1 надав письмові пояснення від 08.02.2025, у яких стосовно порушення ст. 12 Статуту ВС ЗСУ зазначає, що подія мала місце поза виконанням службових обов`язків і не стосується їх виконання. Ніхто йому законні зауваження не робив. При падінні на асфальт він підсковзнувся, як автомобіль наїхав на пляшку обов`язку доповіді не мав. Стосовно порушення ст. 49 Статуту ВС ЗСУ зазначає, що був поза службою, не в формі, посвідчення не показував. Своїми діями поза службою не вчиняв жодних дій стосовно дискримінації НГУ. Із статтями ознайомлений, їх дотримується. До пояснення додає заяву ОСОБА_2 , у якій вона заявляє, що претензій до нього не має.

Тобто, ОСОБА_1 не заперечив факту події, яка сталась 31.12.2024, при цьому вказує, що ОСОБА_2 претензій до нього не має.

Суд встановив, що 31.12.2024 14:30 на службу 102 звернувся ОСОБА_8 щодо умисного пошкодження майна автомобіля Suzuki Vitara д.н.з. НОМЕР_3 .

У зв`язку з чим на місце події прибув інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Гоїнець В.І. та встановив всі обставини події, у заявника відібрав заяву по факту пошкодження.

Зокрема, 31.12.2024 ОСОБА_2 подала заяву до начальника ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівські області про прийняття мір до невідомої особи, яка 31.12.2024 на автомобілі марки "Міні купер" д.н.з. НОМЕР_2 , будучи водієм автомобіля, після словесної суперечки щодо правил дорожнього руху, вийшовши з автомобіля міні купер з метою умисного завдання шкоди автомобілю Suzuki Vitara д.н.з. НОМЕР_3 , завдав удару ногою по задній лівій дверці автомобіля. Вказана заява зареєстрована 31.12.2024 № 24099.

Згідно з рапортом ст. лейтенанта поліції ДОП СП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Максима Штикова від 10.01.2025 у ході розгляду звернення було встановлено згідно бази ІТС ІПНП, що автомобіль марки "Міні купер" д.н.з. НОМЕР_2 перебуває у власності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож.: АДРЕСА_2 . Зателефонувавши за номером телефону НОМЕР_4 , який належить гр. ОСОБА_1 , останній повідомив, що перебуває за межами Львівської області, оскільки проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та не може прибути для надання пояснення.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 складено довідку від 10.01.2025 "Про результати перевірки (ІТС ІПНПУ № 24099 від 31.12.2024)", відповідно до якої матеріали скеровані до ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Безпосереднім начальником позивача на момент виникнення події був командир НОМЕР_5 батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 .

З приводу зазначеної події підполковник ОСОБА_4 надав письмове пояснення від 02.02.2025 заступнику командира військової частини по роботі з особовим складом підполковнику ОСОБА_6 . За змістом вказаного пояснення, позивач не доповів своєму безпосередньому начальнику про конфліктну ситуацію, яка мала місце між ним та громадянкою ОСОБА_2 . Відомості про вказану подію стали відомі підполковнику ОСОБА_4 лише після надходження до військової частини листа від ГУНП у Львівській області. При цьому, позивач в порушення статті 12 Статуту ВС ЗСУ про подію, яка сталася 31.12.2024 не доповів своєму безпосередньому начальникові.

Щодо покликань позивача на заяву ОСОБА_2 від 04.02.2025 про відсутність претензій до ОСОБА_1 , то суд вважає такі необґрунтованими, оскільки не спростовують настання події 31.12.2024, звернення ОСОБА_2 до поліції щодо вказаної події, складання довідки працівниками СП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 10.01.2025 "Про результати перевірки (ІТС ІПНПУ № 24099 від 31.12.2024)" та скерування матеріалів до ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Також з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що позивач був обізнаний про надходження заяви ОСОБА_2 про умисне пошкодження майна до ВП №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівські області, а тому не може посилатися на відсутність у нього відповідної інформації як на підставу для уникнення відповідальності.

Поряд з цим, позивач зазначає, що у нього не було обов`язку доповідати про усі пригоди за його участю, оскільки перебував поза службою, у цивільному, посвідчення не показував, відповідно не виконував обов`язків військової служби та не вчиняв жодних дій стосовно дискримінації НГУ.

Суд вважає таке твердження позивача хибним, з огляду на наведені положення статті 12, 49 Статуту ВС ЗСУ. Факт звернення ОСОБА_2 із заявою до поліції щодо дій позивача суд кваліфікує як зауваження, в розумінні статті 12 Сттатуту ВС ЗСУ, про яке військовослужбовець зобов`язаний був доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Тому, суд дійшов висновку, що позивач допустив порушення вимог статей 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, чим вчинив дисциплінарний проступок.

Щодо покликань позивача стосовно неможливості проведення службового розслідування заступником командира військової частини по роботі з особовим складом підполковником ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що у період з 31.12.2024 по 18.02.2025 останній перебував у ротації підрозділу Національної гвардії України на сході України, суд зазначає таке.

Відповідно до витягів з наказів командира військової частини (по стройовій частині) від 05.02.2025 № 38 та від 24.02.2025 № 58 підполковник ОСОБА_6 перебував у службовому відрядженні до АДРЕСА_3 з метою проведення перевірки та оцінки морально-психологічного стану особового складу виключно в період з 05.02.2025 по 23.02.2025.

Таким чином, підполковник ОСОБА_6 у період з 31.01.2025 по 05.02.2025 фактично перебував у розташуванні військової частини та мав можливість проводити службове розслідування.

Тому вказані обґрунтування позивача суд вважає безпідставними.

Покликання позивача про те, що відповідач двічі притягнув позивача до відповідальності, оскільки після оскарженого наказу від 18.02.2025 № 182 "Про підсумки службового розслідування" прийняв наказ від 28.04.2025 № 454 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо оголошення ОСОБА_9 догани, суд відхиляє, оскільки такий прийнятий вже після звернення позивача до суду із даним позовом.

Крім того, наказ Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.04.2025 № 454 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення ОСОБА_9 догани за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, настання відповідальності за які передбачено статтею 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є предметом розгляду у справі № 380/10794/25, тому суд позбавлений можливості надавати оцінку цьому наказу у справі, що розглядається.

Доказів притягнення до відповідальності позивача за порушення ст. 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внаслідок подій, що мали місце 31.12.2024, на момент прийняття оскаржуваного наказу від 18.02.2025 № 182 "Про підсумки службового розслідування" матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене наказ командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2025 № 182 "Про підсумки службового розслідування" прийнятий у спосіб та у межах повноважень, визначених законодавством, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання його протиправними та скасування.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність оскарженого рішення, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним наказу - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 27.10.2025.

Суддя Кедик М.В.