Справа № 336/7235/25
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/94/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із зазначеним позовом, просить визнати дії поліцейського 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Лисенка Владислава Євгеновича незаконними, постанову серії ЕНА №5338989 про адміністративне правопорушення від 28.06.2025 протиправною та скасувати її, а адміністративне провадження по справі закрити, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 28.07.2025 близько 22 години 15 хвилин він перебував в автомобілі ВАЗ2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованому в заїзній кишені поблизу будинку 131 по вулиці Чарівній. Позаду його автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції та поліцейський 1 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області сержант поліції Лисенко В.Є. після перевірки документів звинуватив позивача в порушенні п. 15.9.е ПДР, а саме: порушення зупинок ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинок маршрутних транспортних засобів. На прохання позивача показати знаки, які позначають посадковий майданчик для зупинок маршрутних транспортних засобів 5.45.1 та 5.45.2 або ж знак 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса», від яких вимірюється відстань зупинки в 30 метрів, отримав відповідь, що вся заїзна кишеня є посадковим майданчиком, а вивіски на павільйоні біля торговельного комплексу «зупинка ЗАВОДСЬКА» достатньо для винесення постанови та накладення адміністративного стягнення по порушенню п.15.9.е. ПДР. Посилаючись на положення ПДР та ГБН України В.2.3-0:2018, зазначає, що вся заїзна кишеня не є посадковим майданчиком для зупинки маршрутних транспортних засобів,за відсутності дорожніх знаків такий непозначений об`єкт не зобов`язує водіїв дотримуватись вимог п.15.9.е ПДР, відповідачем не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейський Лисенко В.Є. не надав докази вчиненого правопорушення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Приходько В.А. від 05.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18.08.2025 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» до суду надійшов відзив представника УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Назаренка М.М., в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відзиві представник відповідача зазначив, що під час несення служби поліцейським УПП в запорізькій області ДПП було виявлено транспортний засіб, під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9.е ПДР. Вважає, що зазначені у позовній заяві обставини є надуманими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вони побудовані на суб`єктивному тлумаченні норм чинного законодавства та ґрунтуються виключно на особистому ставленні позивача до загального порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також його пояснень, скарг та позовів з метою беззаперечного їх задоволення. Також наголошує, що відповідно до чинного законодавства України не встановлено можливості визнання незаконними дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Разом із відзивом суду надано диск з відеозаписом правопорушення.

25.08.2025 на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Приходько В.А., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 справу передано головуючому судді Коваленко П.Л.

Ухвалою судді від 01.09.2025 справу прийнято в провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

За нормою ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Із врахуванням вимог ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про дорожній рух» питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно зп.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 3, 8, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 127 КУпАП, зокрема). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5338989, 28 липня 2025 року о 22 годині 10 хвилин в м.Запоріжжя по вул.Чарівній, 129Б, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, а саме зупинка громадського транспорту «Заводська», чим порушив п.15.9.е ПДР- порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 постановою накладено штраф у розмірі 340,00 гривень.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до п.15.9.е Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Приписами ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, оскільки працівниками поліції не надано доказів, що він зупинився ближче 30 метрів до посадкового майданчику для зупинок маршрутних транспортних засобів.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено відеозапис події, яка відбулась 28 липня 2025 року.

Суд, дослідивши долучений відповідачем запис та матеріали даної адміністративної справи зазначає, що відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які б стверджували про недотримання позивачем п.15.9.е ПДР України. На відеозаписі не зафіксовано факту порушення ОСОБА_1 п.15.9.е ПДР, а саме здійснення зупинки ближче 30м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків, оскільки з нього неможливо встановити, що будівля, яку поліцейський називає «зупинковим комплексом» є саме ним, рівно як і не зафіксовано дорожніх знаків 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса» або 5.45.2 «Кінець пункту зупинки автобуса», також відсутня відповідна дорожня розмітка. Натомість, на відеозаписі зафіксовано лише процесуальний розгляд та винесення оскаржуваної постанови. При цьому на прохання позивача при складенні постанови показати, де саме знаходиться посадковий майданчик, поліцейський лише вказує на будівлю, яка розташована на невстановленій відстані від автомобіля, зазначаючи що ще «зупинка Заводська».

Тож, зі змісту такого відеозапису неможливо встановити сам факт наявності посадкового майданчика, його відстань відносно припаркованого транспортного засобу позивача та здійснення будь-яких замірів для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення.

Зазначений недолік фіксації правопорушення не дає підстави для висновку про порушення позивачем визначеної п. 15.9.е ПДР України заборони зупинки транспортного засобу ближче ніж 30 м до посадкового майданчику.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, провадження №К/9901/15804/18).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 15.9.е ПДР України, а тому і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо заявленої вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача, то така вимога фактично охоплюється вимогами про скасування оскаржуваної постанови, а тому додаткового вирішення не потребує, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання вказаної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 605,60 гривень, який підлягає компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, оскільки відповідачем у справі виступає Управління патрульної поліції в Запорізькій області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, шляхом стягнення зазначеної суми.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241 - 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №5338989 від 28 липня 2025 року, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержантом Лисенком Владиславом Євгеновичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області в особі Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код за ) на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя П.Л. Коваленко