Справа № 160/32955/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32955/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року (суддя Озерянська С.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 17.02.2025 року) в справі №160/32955/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

в с т а н о в и в:

12.12.2024 року ТОВ «АТБ-Маркет» (далі по тексту позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці (далі по тексту відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2024 року № UA500500/2024/000465/1; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2024 року № UA500500/2024/000939.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року позовні вимоги задоволено.

Одеська митниця не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подала до суду апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду та у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару він керувався вимогами Митного кодексу України правилом визначення митної вартості переміщених товарів, де визначено, що якщо з наданих декларантом митної вартості товарів не можливо встановити дійсність задекларованої митної вартості, то митний орган вправі застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім методу за прописаною вартістю у контракті або договорі. Апелянт вказував, що ним при митному оформленні товарів виявлено розбіжності у поданих до оформлення документів, декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних при їх обчисленні відповідно до умов поставки, декларанта було повідомлено про виявлені розбіжності, однак у відповіді на запити при митному оформленні партій товару ним недоліки не усунуто. Апелянт вказував, що ТОВ «АТБ-Маркет» для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 24UA29U2 від 04.09.2024 року відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар: товари для тварин Силікагелевий гігієнічний наповнювач у вигляді гранул (висушений гель полікремнієвої кислоти) для котячих туалетів, не в аерозольній упаковці, не для медичного використання:- Силікагелевий наповнювач для котячих туалетів 1-8 мм 1,5 кг - 46560 шт.Торговельна марка: Своя Лінія.Виробник: WEIHAI LONGFENG SILICA GEL CO., LTD.Країна виробництва: CN, для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) 24UA29U2 від 04.09.2024 року позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД. Проте, наявні сумніви у повнті надання всіх до митного оформлення документів, відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) №3458-CL/CN від 01.01.2020, продавець зобов`язаний разом з товаром передати оригінали товаросупровідних документів, включаючи коносамент- п.4.2.2, та копію митної декларації країни відправлення п.4.2.6. Але, документи до митного оформлення не надавались. Відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2020 №3458-CL/CN ціна за товар включає в себе вартість упаковки. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Відмітки в СМR від 03.09.2024 №031, 170, 817- вказують на те, що перевізником є ТОВ «Тріостон Компані», але рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг №СФ-39923, СФ-39925, СФ-39926, від 04.05.2024, видані -ТОВ «ТГЛ Україна». В специфікації №49 від 05.04.2024 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2020 №3458-CL/CN 100% передплата за 7 днів до прибуття товару в порт призначення, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за товар не надаволось, як і не надано фактуру-інвойс, коносамент, що ускладнює розрахування митної вартості поданого до митного оформлення товару. Документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Кодексу додаткові документи та відомості. Апелянт вказував, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить: по товару № 1 - 1,51 доларів США за кг нетто (ЕМД № UA209190/2024/17967 від 28.07.2024), ніж заявлено декларантом 1,128 дол.США/кг нетто. У рішенні про коригування митної вартості № UA500500/2024/000465/1 від 04.09.2024 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи, у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Апелянт зазначив, що він своїм рішенням правомірно визначив митну вартість товарів, оскільки заявлена позивачем митна вартість по відпрацюванню бази даних була нижча, ніж митна вартість подібних товарів, оформлених митними органами України у попередні періоди на митну територію України.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., заявником апеляційної скарги вказано, що згідно з частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Апелянт вказував, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. становить 1,6 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 1 січня 2025 року, або 0,6 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 104 годин роботи. Гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 5000, 00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АТБ-Маркет» від імені якого діяв митний брокер, при поданні до митного органу митних декларацій, обґрунтовано застосовано перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору. Суд першої інстанції зазначив, що Одеська митниця не мала підстав змінювати митну вартість імпортованих товарів, оскільки позивачем було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митній декларації вартості товарів, розбіжності не перешкоджають встановити справжню вартість товарів, документи дають змогу ідентифікувати товар та об`єктивно визначити його ціну по договору. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості товару, що між позивачем та митницею не відбувалось. Суд першої інстанції зазначав, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товарів за першим методом визначення його митної вартості. Суд першої інстанції вказував, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, тобто, можливість надання додаткових документів передбачена законом. Суд першої інстанції зазначав, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару. Передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування методів, зокрема, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, на основі додавання вартості (обчислена вартість), резервний. Спростовуючи зауваження митниці, суд першої інстанції вказував, що зазначеної митним органом підстави: « 1) Відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару». Спростовуючи твердження митниці, суд першої інстанції вказував, що за умовами контракту № 3458-CL/CN від 01.01.2020 року ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB QingDao та включає в себе вартість завантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість сертифікації тавару, вартість упаковки, маркування, не включаючи податки та мита на території України. Умовами контракту № 3458-CL/CN від 01.01.2020 року визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим у позивача відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар. В наданих CMR від 03.09.2024 №№031, 170, 817 перевізником вказано ТОВ «Тріостон Компані». 09.04.2019 року між позивачем та ТОВ «ТГЛ Україна» (експедитор) укладеного договір №88189 транспортного експедирування, пунктом 1.1 якого передбачено зобов`язання експедитора за плату за рахунок клієнта виконати, а при необхідності також і організувати виконання, певних визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів морським транспортом. Позивачем листом від 04.09.2024 року до митниці надано, зокрема договір автомобільних перевезень вантажів від 01.01.2024 року №01042024-1 між ТОВ «ТГЛ Україна» як замовником та ТОВ «Тріостон Компані» як перевізником, яким погоджено організацію перевезень вантажів. Експедитор позивача залучив для надання транспортно-експедиторських послуг позивачу третю особу. Суд першої інстанції вказував, що, для позивача транспортні витрати утворюються виключно згідно взаємодії з експедитором. В свою чергу залучення експедитором будь-яких суб`єктів (на виконання обов`язку «організувати перевезення») характеризує лише обраний експедитором спосіб виконання наявних у нього зобов`язань, який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, який розрахунки здійснював виключно з експедитором. Відповідач також не надав змістовних пояснень щодо значення цієї обставини для цілей перевірки митної вартості товару, не вказав підстав неможливості визначення митної вартості товару без відповідної інформації. Щодо висновків відповідача про відсутність можливості встановити митну вартість з посиланням на специфікацію №49 від 05.04.2024 року в якій вказано про передплату у розмірі 100%, суд зазначав, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Відсутність в митниці інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами не є належною підставою для незастосування методів визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а відсутність у митниці необхідних документів не є належною підставою для незастосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. Одеська митниця при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів протиправно застосувала шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача. Висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Здійснюючи розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції вказано, що витрати є пов`язаними з розглядом справи (в додатковій угоді та протоколі про виконання робіт наявні посилання на предмет оскарження в цій справі). При цьому суд зазначає, що погоджено саме складання позовної заяви, факт виконання робіт підтверджується і наявністю позовної заяви; розмір витрат є частково обґрунтованим та пропорційним до предмета позову. Ступінь значення справи для позивача і публічний інтерес до справи жодним чином не обґрунтовані та матеріалами справи не підтверджуються; відповідні обставини відсутні та не впливають на розподіл судових витрат в цій справі. Справа є незначної складності, в тому числі з урахуванням характеру взаємовідносин позивача та суб`єкта надання професійної правничої допомоги. Нормативно-правове регулювання є стабільним, спори поширеними, а судова практика сформованою. Заявлені витрати часу суд визнає завищеними відносно обсягу наданих послуг. Водночас, розмір витрат на адвоката є не пропорційним ціні позову. Суд першої інстанції вказував, що є обґрунтованим та пропорційним розмір витрат на професійну правничу допомогу в 5000,00 грн, понесення таких витрат вимушеним та зумовленим протиправним рішенням відповідача, в зв`язку з чим суд стягує витрати на професійну правничу допомогу позивача з відповідача саме в такому розмірі.

Відповідно до матеріалів справи, 01.01.2020 року між ТОВ «АТБ-Маркет» (покупець) та компанією «Weihai Longfeng Silica Gel Co., LTD» (КНР) (постачальник) укладено зовнішньоекономічний контракт № 3458-CL/СN, за умовами якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, на умовах та у строки, визначені контрактом, найменування (асортимент), кількість і ціна товару визначається у рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну окрему партію товару, який є невід`ємною частиною даного контракту. Умовами поставки визначено, що ціна товару та базис поставки (Інкотермс, 2010) узгоджується сторонами на кожну партію окремо та вказується у специфікаціях до контракту. Товар повинен бути поставлений на умовах FOB QingDao КНР.

Встановлено, що 28.05.2024 року позивачем та компанією «Weihai Longfeng Silica Gel Co., LTD» узгоджено специфікацію до контракту щодо поставки селікогелевого наповнювача для котів на загальну суму 51681,60 доларів США. Сторони погодили умови поставки FOB FOB QingDao, опалат 100% протягом 7 днів після постачання твоару до порту.

04.09.2024 року ТОВ «АТБ-Маркет» було задекларовано до митного органу виїзду Одеська митниця товари: товари для тварин Силікагелевий гігієнічний наповнювач у вигляді гранул (висушений гель полікремнієвої кислоти) для котячих туалетів, не в аерозольній упаковці, не для медичного використання: - Силікагелевий наповнювач для котячих туалетів 1-8 мм 1,5 кг - 46560 шт.Торговельна марка: Своя Лінія.Виробник: WEIHAI LONGFENG SILICA GEL CO., LTD.Країна виробництва: CN, шляхом подання електронної митної декларації № 24UA29U2. Разом з митною декларацією подано до митного оформлення: зовнішньоекономічний договір, рахунок-фактура (інвойс), транспортні (перевізні) документи. Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України на рівні 1,128 доларів за 1 кг нетто.

Одеською митницею в ході контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) №3458-CL/CN від 01.01.2020, продавець зобов`язаний разом з товаром передати оригінали товаросупровідних документів, включаючи коносамент - п.4.2.2, та копію митної декларації країни відправлення п.4.2.6. Але, вищезазначені документи до митного оформлення не надавались; відповідно до п п. в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2020 №3458-CL/CN ціна за товар включає в себе вартість упаковки. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; відмітки в СМR від 03.09.2024 №031, 170, 817 вказують на те, що перевізником є ТОВ «Тріостон Компані», але рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг №СФ-39923, СФ-39925, СФ-39926 від 04.05.2024, видані ТОВ «ТГЛ УКРАЇНА»; в специфікації №49 від 05.04.2024 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2020 №3458-CL/CN 100% передплата за 7 днів до прибуття товару в порт призначення, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за товар не надавалось, як і не надано фактуру-інвойс, коносамент, що ускладнює розрахування митної вартості поданого до митного оформлення товару. Керуючись вимогами статті 53 Митного кодексу України митницею були додатково витребувані у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

Декларантом до Одеської митниці 04.09.2024 року було надано додаткові документи та пояснення, зокрема: swift б/н від 22.07.2024, договір автомобільних перевезень вантажів №01042024-1 від 01.04.2024, копію декларації країни відправлення 00541340, лист № 2008/1 від 02.06.2024, копію коносаменту № ZJSM24051496 від 12.06.2024 та повідомлено, що інші додаткові документи надаватись не будуть.

Згідно матеріалів справи, митним органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2024 року № UA500500/2024/000465/1 із застосуванням резервного методу у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Приймаючи оскаржуване рішення та коригуючи митну вартість товару, який ввозився на митну територію України, відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаної/визначеної митної вартості, згідно подібних поставок декларації від 28.07.2024 року №UA209190/2024/17967 для товару 1 на рівні 1,51 доларів США за 1 кг нетто.

На підставі рішення, відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2024 року №UA500500/2024/000939.

Скориставшись правом, ТОВ «АТБ-Маркет» задекларувало зазначені товари з урахуванням коригування митниці, та випустило їх у вільний обіг за ЕМД №24UA500500 від 04.09.2024 року.

Відповідно до ст. 49, ч. 1, ч. 3 ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, передбачений перелік документів, які подаються разом з митної декларацію, які мають на меті встановити товар та визначити його вартість, вартість страхування, транспортування, упаковки, є вичерпним. У разі, коли декларантом надано повний перелік документів передбачених частиною 2 ст. 53 МК України, та можливо встановити повну, вірну ціну товару, складники, що впливають на формування його вартості, вимагати додаткові документи заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що митниця, окрім поданих документів до митної декларації просила позивача надати виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, каталоги, специфікації фірми виробника товару, копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

Одеська митниця мала нарікання, що відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) №3458-CL/CN від 01.01.2020, продавець зобов`язаний разом з товаром передати оригінали товаросупровідних документів, включаючи коносамент - п.4.2.2, та копію митної декларації країни відправлення п.4.2.6.

ТОВ «АТБ-Маркет» до Одеської митниці 04.09.2024 року було надано swift б/н від 22.07.2024, договір автомобільних перевезень вантажів №01042024-1 від 01.04.2024, копію декларації країни відправлення 00541340, лист № 2008/1 від 02.06.2024, копію коносаменту № ZJSM24051496 від 12.06.2024.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 53 МК України експортна декларація країни відправлення є додатковим документом, відтак, зауваження відповідача щодо ненадання до митного оформлення зазначеної декларації не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки така декларація надається до митного оформлення як додатковий документ, якщо є сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товару, проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані всі документи для підтвердження митної вартості товару та її складових.

Разом з тим, каталоги, специфікації фірми виробника товару також є додатковими документами.

Копію коносаменту № ZJSM24051496 від 12.06.2024 року було надано до Одеської митниці.

Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2020 №3458-CL/CN ціна за товар включає в себе вартість упаковки. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Умовами контракту № 3458-CL/CN від 01.01.2020 року визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, тобто ціна пакування вже включена у ціну товару.

Доречно вказати, що в наданих CMR від 03.09.2024 року №№031, 170, 817 перевізником вказано ТОВ «Тріостон Компані».

Встановлено, що 09.04.2019 року між ТОВ «АТБ-Маркет» та ТОВ «ТГЛ Україна» (експедитор) укладеного договір №88189 транспортного експедирування, пунктом 1.1 якого передбачено зобов`язання експедитора за плату за рахунок клієнта виконати, а при необхідності також і організувати виконання, певних визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів морським транспортом. Передбачено обов`язок здійснити підбір перевізників і укласти від свого імені з такими перевізниками договори на перевезення вантажів.

Експедитор позивача ТОВ «ТГЛ Україна» залучив для надання транспортно-експедиторських послуг позивачу третю особу - ТОВ «Тріостон Компані», що не заборонено та передбачено умовами договору перевезення.

Митниця вказувала, що в специфікації №49 від 05.04.2024 року до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2020 №3458-CL/CN 100% передплата за 7 днів до прибуття товару в порт призначення, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за товар не надавалось, як і не надано фактуру-інвойс, коносамент, що ускладнює розрахування митної вартості поданого до митного оформлення товару.

ТОВ «АТБ-Маркет» надано митниці swift б/н від 22.07.2024 року.

Встановлено, що Одеською митницею при коригуванні митної вартості товару: товари для тварин Силікагелевий гігієнічний наповнювач у вигляді гранул (висушений гель полікремнієвої кислоти) для котячих туалетів, не в аерозольній упаковці, не для медичного використання було використано інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за першим методом згідно за оформленням подібного товару, за раніше поданими ВМД, зокрема від 28.07.2024 року №UA209190/2024/17967.

В матеріалах справи наявна копія вантажно-митної декларації від 28.07.2024 року №UA209190/2024/17967, яка була взята митним органом для коригування митної вартості товару. Декларацією взятою для коригування вартості товару підтверджується, що на територію України на умовах поставки CIF PL Gdansk, ввезено вироби: гігієнічний наповнювач для кошачих туалетів з властивістю усунення неприємних запахів, торгівельна марка Природак, виробник Qingdao Kingstarinternational LND. Co LTD.

Згідно умов поставки CIF (Cost Insuarance and Freight / вартість, страхування і фрахт) в редакції Інкотермс 2020 Міжнародної торгової палати, продавець зобов`язаний оплатити, в тому числі: витрати, пов`язані з товаром до моменту його поставки відповідно до статті А2, окрім витрат, що сплачує покупець, як передбачено статтею В9, фрахт, включаючи витрати на завантаження товару на борт судна, вартість страхування.

За умовами поставки Інкотермс 2020 FOB - продавець виконує постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Порівнюючи умови ввезення та характеристики товару за декларацією позивача, та декларації, яка була використана митницею, колегія суддів зазначає, що різними є товар, що ввозився, його характеристики, умови постачання, не встановлено однаковість товару, що ввозився, виробника та умови транспортування. Тобто Одеська митниця незрозумілим чином використала декларацію від 28.07.2024 року №UA209190/2024/17967 для співставлення характеристик товару 1 та умов поставки та для коригування митної вартості.

Поряд з тим, частинами 1, 2, 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно експертного висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати від 07.10.2024 року № ГО-1059/1 ринкова вартість товару, що ввозився ТОВ «АТБ-Маркет» силікагелевий наповнювач для котячих туалетів 1-8мм ТМ Своя Лінія Ca&Co 3,8 л (1,5 кг) складає 1,11 доларів США за 1 шт.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, митниця не довела правомірність свого рішення, не обґрунтувала в чому саме, на її думку, розбіжності в документах поданих позивачем, не дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом за ціною товару, визначеною позивачем у інвойсі до контракту.

Суд вказує, що частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

На думку суду, позивачем було вірно проведено розрахунок митної вартості, відповідно до контракту, подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, вірно обрано метод визначення митної вартості товару.

При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції враховує позиції Верховного Суду, зокрема, викладені у постановах від 14.11.2019 року у справі № 809/33/17, від 25.02.2021 року у справі № 815/6799/17, від 02.03.2021 року у справі № 809/857/17, від 12.03.2021 року у справі № 826/16699/16, 05.03.2021 року у справі № 823/1461/17, від 17.05.2022 року у справі № 814/1916/17, від 29.06.2022 року у справі № 1.380.2019.001524, від 21.06.2022 року у справі № 820/6811/16, від 08.06.2022 року у справі № 380/1197/20.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Судом першої інстанції здійснено розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу.

Згідно частин 1 3 ст. 132, частин 1 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу, отриману стороною по справі не суб`єктом владних повноважень, підлягають розподілу разом з всіма витратами за правилами загального відшкодування понесених судових витрат.

У якості доказу понесених витрат на правничу допомогу, ТОВ «АТБ-Маркет» надано договір про надання правничої допомоги від 08.02.2019 року № 08/02-19/1, укладений з адвокатським об`єднанням «Альянс». Відповідно до наявного в матеріалах справи договору про надання правової допомоги, сторони домовились про представництво, надання інших видів правової допомог, зокрема підготовка позовної заяви, підготовка відповіді на відзив, участь адвоката у судових засіданнях.

Згідно акту здавання-приймання наданої правничої допомоги від 31.12.2024 року ТОВ «АТБ-Маркет» отримало від адвоката адвокатського об`єднання «Альянс» правову допомогу, пов`язану з захистом прав та законних інтересів клієнта, розмір гонорару за надання об`єднаної правової (правової) допомоги у грудні 2024 року складає 1242000,00 грн.

АО «Альянс» надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом у справі, зокрема складено та направлено позовну заяву, на що витрачено 5 годин часу та оцінено у 6000,00 грн., складено та направлено відповідь на відзив, на що витрачено 1 годину часу на оцінено у 4000,00 грн.

Згідно платіжних інструкцій ТОВ «АТБ-Маркет» сплатило адвокатському об`єднанню «Альянс» за юридичні послуги.

Суд апеляційної інстанції вказує, що витратами на професійну правничу допомогу є витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Предмет спору не є значно важким, не потребує значних правових знань чи умінь.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу слід враховувати складність спору.

Суд першої інстанції з обґрунтуванням врахував, що адвокатом було надано послугу з правничої допомоги, а саме, підготовка та подання позовної заяви, підготовка і подання відповіді на відзив, взято до уваги, що справа є незначної складності, сформовану судову практику у даній категорії спорів. Вірно визначено, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТОВ «АТБ-Маркет», з урахуванням доведеності надання послуг, їх співмірності, підлягають кошти у розмірі 5000,00 грн., що є витратами на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню і таке стягнення слід проводити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року в справі №160/32955/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко