Справа № 600/5424/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5424/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення: від 09.06.2021 р. № 004-2411, № 004-2411, №004-2411, № 004-2411, № 0-2411, № 0-2411, від 21.05.2021 р. № 0-2411 р., від 29.08.2022 р. № 0-2411, №0-2411, від 15.06.2022 р. № 0-2411.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, якими було визначено податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податкові періоди 2018 - 2021 роки, за адресою розташування об`єктів нежитлової нерухомості: ( АДРЕСА_1 ; Галицька шлях, 2, сільрада Данковецька, Хотинський район, Чернівецька область та Галицька шлях, 4, сільрада Данковецька, Хотинський район, Чернівецька область. Вказує, що у відомостях з реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо розташування на вказаних земельних ділянках об`єктів нерухомості

Так у вказаних відомостях наявна інформація про нерухоме майно, яке знаходиться за адресами відмінними від тих, які відповідач зазначив у податкових повідомленнях рішеннях. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позов відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позову. Вказує, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, заг. пл. 1360,40 м. кв. ( в.т.ч. житлові приміщ. -89,50, Б - 22,70 м.кв.) з вбудованими нежитловими приміщеннями, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16822567, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 30.12.2010 р., частка власності 1/1. (стор.39 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- нежитлова будівля, з належними спорудами, заг. пл. 150,30 м. кв., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 38479001, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.12.2012 р., частка власності 1/2. (стор.39 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

- нежитлова будівля, заг. пл. 400 м. кв., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 50, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 04.06.2015р., розмір частки 1. (стор.11 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Таким чином, відомості про майно, яке зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно повністю відповідають Розрахункам податку на нерухоме майно по об`єктам оподаткування, які належать ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень, у власності позивача перебуває :

- житловий будинок, заг. пл. 1360,40 м. кв. ( в.т.ч. житлові приміщ. -89,50, Б - 22,70 м.кв.) з вбудованими нежитловими приміщеннями, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16822567, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 30.12.2010 р., частка власності 1/1. (стор.39 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- нежитлова будівля, з належними спорудами, заг. пл. 150,30 м. кв., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 38479001, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.12.2012 р., частка власності 1/2. (стор.39 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

- нежитлова будівля, заг. пл. 400 м. кв., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 50, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 04.06.2015р., розмір частки 1. (стор.11 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення форми "Ф" за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме :

- за податковий період 2018 р. №004-2411 від 09.06.2021 на суму 4647,05 грн, №004-2411 від 09.06.2021 на суму 1489,20 грн;

- за податковий період 2019 р. №004-2411 від 09.06.2021 на суму 5208,74 грн, №004-2411 від 09.06.2021 на суму 1669,20 грн,

- за податковий період 2020 р. № 0-2411 від 09.06.2021 на суму 4329,42 грн, № 0-2411 від 09.06.2021 на суму 13509,94 грн, № 0-2411 від 21.05.2021 на суму 813,39 грн;

- за податковий період 2021 р. № 0-2411 від 15.06.2022 на суму 3381,75 грн, № 0-2411 від 29.08.2022 на суму 18000,00 грн, № 0-2411 від 29.08.2022 на суму 56169,00 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За правилами статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.1.2. пункту 266.1. статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно підпункту 14.1.129.1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, зокрема, включають: а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо); б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну; в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою; ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів.

Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Відповідно до підпункту 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Отже повноваження щодо встановлення ставок місцевих податків, зокрема, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, а також пільг зі сплати наведеного податку, належать сільським, селищним, міським радам, радам об`єднаних територіальних громад.

Згідно підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 266.7.3. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведені положення Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Аналіз наведених положень податкового законодавства дає підстави вважати, що при отриманні інформації про наявність у власності фізичної особи об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом виносяться податкові повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень, у власності позивача перебуває :

- житловий будинок, заг. пл. 1360,40 м. кв. ( в.т.ч. житлові приміщ. -89,50, Б - 22,70 м.кв.) з вбудованими нежитловими приміщеннями, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16822567, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 30.12.2010 р., частка власності 1/1. (стор.39 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- нежитлова будівля, з належними спорудами, заг. пл. 150,30 м. кв., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 38479001, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.12.2012 р., частка власності 1/2. (стор.39 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

- нежитлова будівля, заг. пл. 400 м. кв., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 50, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 04.06.2015р., розмір частки 1. (стор.11 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Так, відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення форми "Ф" за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме :

- за податковий період 2018 р. №004-2411 від 09.06.2021 на суму 4647,05 грн, №004-2411 від 09.06.2021 на суму 1489,20 грн;

- за податковий період 2019 р. №004-2411 від 09.06.2021 на суму 5208,74 грн, №004-2411 від 09.06.2021 на суму 1669,20 грн,

- за податковий період 2020 р. № 0-2411 від 09.06.2021 на суму 4329,42 грн, № 0-2411 від 09.06.2021 на суму 13509,94 грн, № 0-2411 від 21.05.2021 на суму 813,39 грн;

- за податковий період 2021 р. № 0-2411 від 15.06.2022 на суму 3381,75 грн, № 0-2411 від 29.08.2022 на суму 18000,00 грн, № 0-2411 від 29.08.2022 на суму 56169,00 грн.

Судом встановлено, що наведені оскаржувані податкові повідомлення-рішення містять інформацію щодо підстав нарахування податкового зобов`язання з плати по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, посилання на норми Податкового кодексу України, граничні строки сплати грошового зобов`язання, попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання, граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. Відповідач вірно обрахував податок згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаних об`єктів нерухомості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час винесення спірних рішень за 2018-2021 роки податковий орган діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

З огляду на викладене, спірні податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суми податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2018-2021 роки, прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 та ч.2 ст. 79 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

На підтвердження протиправності вказаних податкових повідомлень рішень позивачем жодного належного та допустимого доказу не подано.

Відтак, враховуючи зазначене суд не знаходить підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних ППР.

Отже, враховуючи вищевказане в задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень слід відмовити.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За обставин цієї справи та на підставі положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, 58006, Код ).

Суддя І.В. Маренич