Справа № 420/17485/25
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 420/17485/25

адміністративне провадження № К/990/35828/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 (суддя Бойко О.Я.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025 (судді: Федусик А.Г. (головуючий), Семенюк Г.В., Шляхтицький О.І.) у справі №420/17485/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Акціонерного товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» про застосування наслідків, визначених частиною третьою статті 328 Цивільного кодексу України,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У червні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (ділі - позивач, контролюючий орган) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (ділі - АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України»), Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» (ділі - ТОВ «АГРОРАЙС») з якому просило:

- застосувати наслідки, визначені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з ТОВ «АГРОРАЙС» () на користь АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () коштів у сумі 174 412 407,10 грн, як таких, що були отримані за недійсним правочином;

- застосувати наслідки, визначені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () в дохід держави коштів у сумі 174 412 407,10 грн як вартість зерна.

Позовні вимоги обґрунтовано недійсністю угод через фіктивність ТОВ «АГРОРАЙС» як суб`єкта господарювання, що підтверджується вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2020 у кримінальній справі № 752/18603/20, яким керівника ТОВ «АГРОРАЙС» визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205-1 Кримінального кодексу України. При цьому, між АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «АГРОРАЙС» відсутня господарська діяльність, оскільки останнє створено на підставі внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей. Тобто це підприємство створене фіктивно без мети здійснення господарської діяльності. Таким чином, ураховуючи обставини, встановлені вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2020 у кримінальній справі № 752/18603/20, про протиправну діяльність директора ТОВ «АГРОРАЙС», а також строки проведення спірних господарських операцій, їхній обсяг і відсутність у ТОВ «АГРОРАЙС» основних засобів та трудових ресурсів. Враховуючи те, що, правочини між відповідачами суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки договори від 5 серпня 2019 року за № 438, 439, 440, 441, 442, 443 укладені з метою ухилення від оподаткування та отримання незаконної податкової вигоди, то звернення податкового органу до суду із цим позовом покликане захистити від протиправних посягань інтерес держави у сфері оподаткування (публічний інтерес) і не переслідує захисту приватного права (приватного інтересу).

2. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 у відкритті провадження відмовлено на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки ухвалою суду від 19.09.2024 у справі №420/27553/23 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «АГРОРАЙС» про стягнення коштів, отриманих за недійсними договорами вже було відмовлено у відкритті, то наявність ухвали суду про закриття провадження в адміністративній справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, ухвалою суду від 19.09.2024 у справі №420/27553/23 Головному управлінню ДПС в Одеській області роз`яснено, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду і, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2025, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі позивач вказує, що судами попередніх інстанцій було допущено порушення норм процесуального права, що призвели до прийняття неправомірної як ухвали суду першої інстанції так і постанови суду апеляційної інстанції.

6. Підставами касаційного оскарження контролюючий орган зокрема вказує пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08.05.2025 у справі № 420/12471/22 дійшла висновку, що справи за позовами контролюючого органу про визнання правочинів, укладених підприємствами, які не здійснювали господарської діяльності, що встановлено вироком суду, недійсними та застосування визначених законом наслідків їх недійсності підлягають розгляду адміністративними судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такі спори пов`язані з реалізацією органами Державної податкової служби України компетенції щодо здійснення податкового контролю, а отже, є публічно-правовими.

З огляду на вищевикладене, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про застосування наслідків визначених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України. При цьому, суд першої інстанції у своїй ухвалі від 09.06.2025 у цій справі зазначає, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі № 420/27553/23 провадження в адміністративній справі за позовом між тими самими сторонами з тих самих предмета і підстав було закрито. Однак контролюючий орган вважає, що в ухвалі від 19.09.2024 суд дійшов хибного висновку, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду, навіть з огляду на те що, в період постановлення відповідної ухвали щодо закриття провадження у даній справі, була правова невизначеність в даному питанні, а справа була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду саме для вирішення питання підсудності.

Вищезазначене, на переконання позивача, свідчить про протиправність рішень судів попередніх інстанцій та є підставою для їх скасування.

7. Відповідачі не скористалися своїм правом та не подали відзиву на касаційну скаргу позивача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

8. Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідності до положень статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

9. Верховний Суд, надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права у цій справі, Суд виходить з такого.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За правилами пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Така підстава для відмови у відкритті провадження у справі як існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом в постановах від 08.02.2022 у справі №340/807/21, від 29.02.2024 у справі № 120/6960/23, від 16.01.2025 у справі № 420/17510/24 та інших.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав. Відповідні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04. 2018 у справі № 11-257заі18.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, у 2023 році, в межах справи №420/27553/23, Головне управління ДПС в Одеській області звертався до суду з позовом до Акціонерного товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС», в якому просив:

- застосувати наслідки, визначені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з ТОВ «АГРОРАЙС» () на користь в дохід держави кошти у сумі 174412407,10 грн, як таких, що були отримані за недійсним правочином;

- застосувати наслідки, визначені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () в дохід держави кошти у сумі 174412407,10 грн, як вартість зерна.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі №420/27553/23 клопотання АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про закриття провадження в адміністративній справі було задоволено. Закрито провадження у адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» про стягнення коштів, отриманих за недійсними договорами.

Цією ж ухвалою роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду і що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Вказана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі №420/27553/23 набрала законної сили.

Згідно частини другої статі 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У червні 2025 року позивач повторно звернувся до адміністративного суду з ідентичними позовними вимогами.

Слід зазначити, що контролюючий орган ані в апеляційній скарзі, ані в касаційній скарзі не вказує про те, що підстави чи предмет позову поданого у цій справі (№420/17485/25) є іншими не тотожними підставам чи предмету позову у справі №420/27553/23.

Тобто не є спірним питання щодо тотожності спору у межах даної справи (№420/17485/25) та адміністративної справи №420/27553/23 в аспекті предмету та підстав позову.

При цьому, серед іншого, позовні вимоги у цій справі позивач, обґрунтовує тим, що постановою Великої Палати Верховного суду від 08.05.2025 по справі №420/12471/22 підтверджується правомірність звернення контролюючого органу саме до адміністративного суду за належною підсудністю у спорі щодо визнання недійсними правочинів, укладених між суб`єктами господарювання.

Однак норма пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства є імперативною нормою та не містить жодних виключень щодо можливості відкриття провадження у справі за наявності ухвали суду про закриття провадження в адміністративній справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому колегія суддів зазначає, що за обставин, які склались у цій справі №420/17485/25 не має жодного значення обставини, які пов`язані зі зміною підсудності спірної категорії справ, на що покликається позивач у касаційній скарзі, оскільки на момент подання позовної заяви вже існувала ухвала від 19.09.2024 про закриття провадження у справі №420/27553/23 у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Позивач не довів, що ним оскаржено ухвалу від 19.09.2024 про закриття провадження у справі №420/27553/23 чи подано нову позовну заяву в порядку господарського судочинства.

За наведених обставин правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9. З урахуванням статей 170, 239 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для їх скасування, а тому касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025 у справі №420/17485/25 слід залишити без задоволення.

10. Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025 у справі №420/17485/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова