Справа № 420/36074/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду питання переведення матроса ОСОБА_1 на посаду відповідно до рекомендацій проходження військової служби, наданих у висновку Військово-лікарської комісії, оформленого довідкою № 2025-0616-1543-5375- 7 від 16.06.2025; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути питання щодо переведення ОСОБА_1 на посаду відповідно до рекомендацій проходження військової служби, наданих у висновку Військово-лікарської комісії, оформленого довідкою № 2025-0616-1543-5375-7 від 16.06.2025 року, а саме: «придатний до проходження військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, підрозділах медицини, логістики, зв`язку, охорони, оперативного забезпечення про придатність до військової служби за гр. ІІ статті 39 «б» Розладу хвороб Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402».

Вивчивши матеріали справи, суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених, у зв`язку із чим позов підлягає залишенню без руху.

З огляду на матеріали адміністративного позову, ОСОБА_1 проходить службу за контрактом в Збройних Силах України з 15 березня 2016 року.

16 червня 2025 року позивач пройшов військово-лікарську комісію, та згідно довідки військово-лікарської комісії від 16.06.2025 року № 2025-0616-1543-5375-7, йому встановлений діагноз: гіпертонічна хвороба II статті Атеросклероз БЦА, СН о статті Вертоброгенна дискогенна радикулопатія на рівні L5- S1, больовий, м`язово-тонічний синдром з незначним порушенням функції, захворювання пов`язане із проходженням служби. На підставі статті 39 б, 23 в графи II розкладу хвороб, ОСОБА_1 , , 03.01.1984, придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

18 серпня 2025 року, проходячи службу на посаді кулеметника 1 відділення берегової оборони 3 взводу берегової оборони 1 роти берегової оборони НОМЕР_3 батальйону берегової оборони у військовій частині НОМЕР_2 , позивач подав рапорт про переведення мене до іншого підрозділу, який відповідав би військово-лікарській комісії, а саме до Управління військових сполучень на Одеській залізниці на посаду водія електрика адміністративно господарчої частини управління військових сполучень на Одеській залізниці.

Проте, рапорт Командуванням військової частини НОМЕР_1 не був погоджений.

Командування військової частини НОМЕР_1 своїм листом № 724/304/10245 від 27 серпня 2025 року повідомило командира військової частини НОМЕР_2 , що з метою збереження рівня укомплектованості військових частин корпусу морської піхоти в командуванні військової частини НОМЕР_1 не прийнято позитивне рішення щодо переміщення особового складу зазначеного в планах переміщення та плани переміщення залишено без реалізації.

29 серпня 2025 року дружиною позивача, ОСОБА_2 , подано скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо надання оцінки бездіяльності командування військової частини НОМЕР_1 та надання пояснення, хто буде винен у подальшому погіршенні здоров`я чоловіка під час проходження служби у бойовій частині в зоні бойових дій, яке далі може послужити причиною його смерті та проханням заборонити прямому командуванню направляти хворого чоловіка виконувати бойові завдання та вирішити питання, щодо переведення чоловіка матроса ОСОБА_1 до Управління військових сполучень на Одеській залізниці на посаду водія електрика адміністративно-господарчої частини управління військових сполучень на Одеській залізниці.

12 вересня 2025 року дружина позивача від ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала лист за № 154/О-7677/634 в якому було зазначено, що відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2025 року № 95- РС матроса ОСОБА_1 звільнено від займаної посади і призначено старшим механіком відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_2 , яка не відноситься до посад підрозділів бойового складу.

Позивач, зважаючи на те, що командування військової частини НОМЕР_1 замість вирішення питання щодо переведення до частини, яка рекомендована військово-лікарською комісією і відповідала би захворюванню, де в була би можливість лікуватися та виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, ігнорує рапорт та наполегливо намагається позбавити його життя заради збереження рівня укомплектованості військових частин корпусу морської піхоти та переводить на іншу посаду в цій же бойовій частині, та в жодному своєму листі не надає обґрунтованої відповіді, хто буде винен в разі смерті позивача через хворобу, звернувся до суду із даним позовом.

Крім того із наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2025 року № 95- РС позивач не був ознайомлений, свого дозволу на таке переміщення не надавав, на якій посаді знаходиться на теперішній час позивач дізнався з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку отримала його дружина.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, за своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що викладені в адміністративному позові обставини спору свідчать не про бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду питання переведення матроса ОСОБА_1 на посаду відповідно до рекомендацій проходження військової служби, наданих у висновку Військово-лікарської комісії, оформленого довідкою № 2025-0616-1543-5375- 7 від 16.06.2025 року, а про дії цього відповідача, які полягають у відмові в задоволенні рапорту. Тобто спір виник не з приводу бездіяльності, тобто ігнорування рапорту позивача, а внаслідок незадовільного для позивача результату його розгляду.

Отже суддя зазначає, що прохальна частина позовної заяви не відповідає вимогам статей 5, 19, 160 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не узгоджується із обставинами спору та покладеними в основу адміністративного позову доводами.

З огляду на те, що даний спір виник з приводу проходження позивачем служби, про що доведено листом в/ч НОМЕР_1 від 27.08.2025 № 724/304/10245, який отримано дружною позивача 12 вересня 2025 року.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому, суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, а треті особи пояснення щодо позову, а отже мають бути обізнаними відносно чого їм належить надавати такі заяви по суті справи.

Вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх установлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорене таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення / невизнання / оспорення або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов.

Позивачу належить оформити адміністративний позов з урахуванням належного предмету спору, оскарживши рішення (дію), яким порушено його право та на захист якого відбувається звернення до суду (що і становить предмет спору), а також пред`явити похідну позовну вимогу, яка б відповідала належному способу захисту порушеного права та не потребувала подальших звернень до суду, до належного відповідача.

При цьому, в якості другого відповідача зазначено військову частину НОМЕР_2 , проте всупереч п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, до цього відповідача не заявлено жодного позовної вимоги.

У зв`язку із цим позивачу належить уточнити адміністративний позов в частині позовних вимог, який відповідає предмету спору, в якому позивач прагне відновлення прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Суд підкреслює, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду із заявою, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, в межах кожної конкретної справи, суд повинен надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

В даному випадку позивач звернувся до суду із порушенням місячного строку звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України, оскільки звернення до суду відбулося 23.10.2025 з приводу з приводу проходження позивачем служби, про що доведено листом в/ч НОМЕР_1 від 27.08.2025 № 724/304/10245, який отримано дружиною позивача 12 вересня 2025 року, а саме про відхилення рапорту позивача від 18 серпня 2025 р.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

На підставі викладеного, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, керуючись ст. 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху, надавши десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк