Справа № 420/19992/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської області, Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення у Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далів відповідач) про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 01.12.2021 по 08.10.2024 року під час відбуття покарання перебувала у трудових відносинах з філією «Надержинщинська №65» ДП «Підприємство кримінально-виконавчої служби України №100». . Під час відбування покарання народила сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та працівнику Державної установи «Надержинщинська №65» позивачкою була надана довіреність для оформлення соціальної допомоги при народжені дитини. Після звільнення з установи вона звернулася до відповідача з метою з`ясування обставин відсутності на розрахунковому рахунку соціальної допомоги при народжені дитини, однак відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні вказаної допомоги, у зв`язку із пропущенням дванадцятимісячного строку звернення за виплатою, передбаченого Законом №2811-ХІІ. Позивач зазначає, що строк звернення нею пропущений, оскільки на момент народження дитини вона відбувала покарання та не мала можливості для вчасного подання заяви до відповідача. Відтак, вважає що строк для звернення за призначенням допомоги при народженні дитини нею пропущено з поважних причин.

Ухвалою суду від 01.07.2025 року позов залишено без руху

Ухвалою судді від 22.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 23092025 року залучено до розгляду справи як співвідповідача Головне управління ПФУ в Одеській області (далі відповідач-2).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2021 та Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" №2811-ХІІ від 28.11.1992 одноразова допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 місяців після народження дитини.

Вказує, що позивач, перебуваючи в місцях позбавлення волі мала право через посадових осіб установи передати заяву про виплату допомоги по народженню дитини проте не скористалась цим правом. Відтак, звернувшись із заявою щодо призначення допомоги при народженні дитини лиш в 2024році , позивач пропустила визначений законодавством строк та втратила право на призначення цієї допомоги.

Позивач надав відповідь на відзив.

Від Головного управління ПФУ в Одеській області до суду надійшов відзив у якому він вимоги не визнає, та вказує, що не приймав рішення по заяві позивача, так як тільки з 01.07.2025 року здійснює виплати, та це відноситься до його дискреційних повноважень.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим 22 серпня 2022 року органом 5336.

ОСОБА_1 позивачка відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби на підставі вироку Київського районного суду м.Одеси від 14.05.2021 року з 02.12.20021 по 08.10.2024 року. Звільнена з державної установи «Надержинщинська виправна колонія №65» умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 01 рік 03 місяці 03 дні відповідно до ст.81 КК України на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2024 року.

Відповідно до строкового трудового договору №Т-98 від 06.09.2024р. (в порядку ст.118 КВК України) Позивач перебувала в трудових відносинах з філією «Надержинщинська №65» державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №100».

Відповідно до довідки №15/05/140-24 від 03.10.2024 року ОСОБА_1 , під час відбування покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія №65» була працевлаштована в філія «Надержинщинська №65 державного підприємства «Підприємство ДКВС України №100» та отримувала заробітна плата у травні 2024 року 390,27 гри., червень 2024 року -2206,83 грн., липень 2024 року - 2 508,76 грн., серпень 2024 року - 2 926,23 грн., вересень 2024 року - 2 147,26 грн.

Під час відбування покарання у виправній колонії, Позивачка народила сина, ОСОБА_2 08 серпня 2022 року, про що складено відповідний актовий запис №13 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 Виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, запис про батька зроблений зі слів позивача.

Після народження дитини позивач надала працівнику Державної установи «Надержинщинської виправної колонії» №65 довіреність на підставі якої було отримано реквізити для зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 в гривні в АБ «Укргазбанк» 22.09.2022 року, та як зазначає позивач у позові вона вважала, що буде оформлена й соціальна допомога на дитину.

Відповідно до довідки про звільнення виданої ОСОБА_1 про те, що вона відбувала покарання в установах державної кримінально- виконавчої служби на підставі вироку Київського районного суду міста Одеси до 4 років 1 місяця позбавлення волі з 02.12.2021 року по 08.10.2024 року звідки звільнена з державної установи «Надержинщинська виправна колонія №65» умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 01 рік 03 місяця 03 днів ст.81 КК України на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2024 року.

Після звільнення від покарання Позивачка позивач з`ясувала про ненадходження коштів (соціальної допомоги ) на рахунок та вернулася до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР із заявою на отримання соціальної допомоги при народженні дитини.

Проте Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської області, рішення від 26.11.2024 року відмовило в призначенні соціальної допомоги Позивачці через те, що звернення за призначенням допомоги пізніше через 12 календарних місяців після народження дитини.

Позивач не погодилась із вказаним рішенням та звернулась до суду з позовом.

Джерела права та висновки суду.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 3 Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України від 21.11.1992 №2811-ХІІ "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі Закон № 2811-XII).

Цей Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону №2811-ХІІ одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Відповідно до ст.10 Закону №2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За приписами ст.11 Закону №2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Зазначені норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001.

Зокрема, відповідно до п.12 цього Порядку допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Отже, процитованими вище правовими нормами передбачені певні обмеження, які стосуються строку подання заяви про призначення допомоги при народженні дитини.

Згідно з п. 11 Порядку №1751 для призначення допомоги при народженні дитини органу ¦ соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається, зокрема: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви (пункт 44 Порядку № 1751).

Такий вид соціальної допомоги як допомога при народженні дитини, пов`язаний з фактом народження дитини і має за мету надати допомогу саме при народженні дитини та досягнення нею трирічного віку (з огляду на термін виплати), відповідно, допомога не може бути призначена за обставин, коли після народження дитини сплив значний термін.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист.

Згідно статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-ІІІ з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом №2811 -ХІЇ та іншими законами України.

Несвоєчасне ініціювання одним з батьків процедури виплати цієї грошової допомоги з будь-яких причин (як поважних і непереборних, так і неповажних, унаслідок безвідповідального чи недбалого ставлення тощо) призводить до порушення життєвих інтересів дитини.

Тому наслідки взагалі будь-якої правової поведінки батьків дитини об`єктивно не можуть бути визнані вагомими причинами для позбавлення самої дитини потенційно належних їй грошових виплат від держави Україна, у разі належності до громадянства цієї країни.

Подібні за змістом правові висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №591/610/16-а, від 12.03.2019 у справі № 760/18315/16-а, від 06.07.2020 у справі №ї 265/4175/16-а.

Судом встановлено, що син позивачки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився під час знаходження його матір (позивача) у установах Державної кримінально-виконавчої служби при відбуванні покарання, проте за призначенням допомоги при народженні дитини позивачка звернулася до відповідача, як до уповноваженого органу з цим питань, лише 09.11.2024, тобто через місяць після звільнення.

Відтак позивачка справді пропустила установлений чинним законодавством строк для звернення за допомогою при народженні дитини.

Разом з тим слід врахувати, що позивачка з об`єктивних причин була позбавлена можливості своєчасно подати відповідну заяву, оскільки вона народила сина під час відбування покарання.

Водночас суд заважає на те, що після звільнення позивачка без зайвих зволікань звернулася до відповідача з відповідною заявою.

Отже, на думку суду, пропущення позивачкою законодавчо встановленого строку звернення із заявою про виплату допомоги при народженні дитини відбулося з об`єктивних причин та є дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка та її дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення насамперед інтересів дитини.

Відтак, виходячи з принципу верховенства права, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та встановлених фактичних обставин позивачка має право на отримання від держави допомоги у зв`язку з народженням дитини.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною відмову, викладену у Рішенні від 26.11.2024 року, у наданні державної допомоги при народженні дитини, яка створює правові наслідки, і зобов`язання відповідача-2 призначити та провести виплати позивачу допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 в порядку та розмірі, що встановлені ст. 12 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

При цьому суд враховує, що відповідно до п.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затвердженого постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року призначення і виплата допомоги сім`ям з дітьми здійснюються за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) особи, яка звертається за призначенням допомоги сім`ям з дітьми (далі - заявник), з використанням (за технічної можливості) функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (крім виплат, які здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1302):

структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) - до 30 червня 2025 р.;

органами Пенсійного фонду України - починаючи з 1 липня 2025 р. незалежно від задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).(зі змінами згідно Постанови КМ № 968 від 23.08.2024, № 766 від 23.06.2025).

Відповідно до Порядку дій при організації процесу передачі баз даних до Пенсійного фонду, наданого листом №3918/13/2-25/56, доступ працівників органів соціального захисту населення до відповідних функцій ЄІССС з 30.06.2025 заблоковані.

Згідно Постанови КМУ № 766 від 23 червня 2025 р. та визначеного ним Переліку видів соціальних допомог, що надаються в межах експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких соціальних допомог, а також доданого до листа Міністерства соціальної політики України від 26.06.2025 №3918/13/2-25/56 до ПФУ передані функції по виплаті :

- Державна допомога у зв`язку з вагітністю та пологами.

- Державна допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

- Державна допомога на дітей одиноким матерям.

- Державна допомога при народженні дитини.

- Державна допомога при усиновленні дитини.

- Державна допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.

- Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, враховуючи, що з 1 липня 2025 року питання призначення, виплати державних соціальних допомог, здійснюють органи Пенсійного фонду України, та те, що в Управління з 01 липня 2025 року відсутній доступ до відповідних функцій ЄІССС та Автоматизованої системи обробки документації отримувачів пенсії та допомог на базі комп`ютерних технологій (АСОПД/КОМТЕХ), а тому самі Головне управління ПФУ в Одеській області повинно виплачувати соціальну допомогу позивачу при народженні дитини.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач при звернені до суду сплатив 23.06.2025р. судовий збір у розмірі 1211,20грн. відповідно до ст.139 КАС України з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню сума 1211,20,96грн.

Керуючись статтями 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської області, Головного управління ПФУ в Одеській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення у Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 26.11.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської області (65022, м. Одеса,вул..Косовська, 2-Д) код ЄДРПОУ 36290160.

Відповідач: Головне управління ПФУ в Одеській області (м.Одеса вул.Канатна 83 ).

Суддя Е.А.Іванов