Справа № 640/12512/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю АПОЛО-19 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 640/12512/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АПОЛО-19 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 2 від 13.01.2021 р., № 2 від 02.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач позбавив позивача прав, передбачених ст. 20 ПКУ, порушив вимоги ст. 44, 78, 85 ПКУ, не дотримався строків направлення запитів на отримання копій документів, що призвело до зазначення в акті перевірки хибних висновків в частині відсутності первинних документів та непризначення повторної перевірки з питань, які не були фактично досліджені при перевірці, що фактично призвело до винесення неправомірних за своєю суттю податкових повідомлень-рішень. Фактично податковим органом проігноровано положення ПКУ та прийняло ППР про нібито безпідставність включення до складу податкового кредиту ПДВ на суму 142545 грн. всупереч тому, що жодних запитів та документів щодо неправомірного віднесення до податкового кредиту 142545 грн. контролюючим органом не направлялось, а самі документи наявні у позивача, що є порушенням Порядку № 727, ст. 20. 44 ПКУ. До акту перевірки додано перелік зареєстрованих позивачем податкових накладних за результатами господарських операцій, а також перелік податкових накладних, складених постачальниками товарів/робіт/послуг на ім`я ТОВ «АПОЛО-19». Всі податкові накладні складені відповідно до вимог податкового законодавства, їх реєстрація не зупинена, не скасована, не віднесена до ризикових операцій або іншим чином не припинена. Крім того, у позивача наявний ланцюг постачання, матеріальні та інші ресурси, необхідні для здійснення господарських операцій. Крім того, жодної інформації щодо проведення зустрічної перевірки, направлення запитів контрагентам не підтверджено актом або доданими документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На підставі Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, Акту приймання-передачі від 29.01.2025 року, Розпорядження керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду №1 від 03.02.2025 Про здійснення реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва та протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 15.04.2025 року адміністративну справу №640/12512/21 розподілено судді Г.П. Самойлюк.

Ухвалою від 21.04.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/12512/21. Вирішено, що розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України, у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позовному заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що контролюючим органом було надіслано запит від 24.11.2021 про надання документів, проте їх надано не було, про що складено акт. Ані до перевірки, ані до заперечень на акт, ні до скарги на ППР позивач не надав жодного первинного документу, що стосується предмета перевірки. Натомість звертаючись до суду позивач надав первинні документи, які не надані під час перевірки, тобто платник податків прагне покласти обов`язок контролюючого органу (щодо проведення перевірки та дослідження первинних документів) на суд.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив (вхід. № 96763/21 від 18.06.2021 року).

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АПОЛО-19 (ідентифікаційний код 43376822) відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює господарську діяльність за наступними кодами КВЕД: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний).

20 листопада 2020 року Головним управління Державної податкової служби у місті Києві, на підставі пп. 78.1.1, п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 ПКУ, видано наказ № 644-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АПОЛО-19» з 24.11.2020 по дату звершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за березень, квітень, червень, липень, серпень 2020 року у Головному управлінні ДПС за адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 2, кім. 205.

За результатом проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 07.12.2020 № 8715/26-15-07-02-06/43376822, в якому зафіксовані наступні порушення норм податкового законодавства, а саме: 1. п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено за вересень 2020 року: заниження податку на додану вартість на загальну суму 149379 грн., завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 142545 грн.; 2. п.44.1 ст.44, п. 121.1. ст.121 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, щодо ненадання платником податків первинних документів контролюючим органам при здійсненні податкового контролю.

ТОВ «АПОЛО-19» подало заперечення на акт перевірки від 07.12.2020 № 8715/26-15-07-02-06/43376822, за результатом розгляду яких 12.01.2021 року висновки акту залишено без змін, а заперечення без задоволення.

13 січня 2021 року Головним управління Державної податкової служби у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення № 2, яким визначено ТОВ «АПОЛО-19» суму штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 142545 грн. та податкове повідомлення-рішення № 2, яким збільшено ТОВ «АПОЛО-19» податкове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 149379 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 37345 грн.

ТОВ «АПОЛО-19» подало скаргу на податкові повідомлення-рішення № 2, № 2 від 13.04.2021 року.

30.03.2021 року ДПС України прийнято рішення за результатами скарги, яким скасовано ППР від 13.01.2021 № 2 у частині застосування штрафних санкцій, які перевищують розмір визначений п. 123.1 ст. 123 ПКУ, у редакції, що діє з 01.01.2021, а в іншій частині зазначене ППР та ППР від 13.01.2021 № 2 залишено без змін, а скаргу - частково задоволено.

02 квітня 2021 року Головним управління Державної податкової служби у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення № 2, яким збільшено ТОВ «АПОЛО-19» податкове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 149379 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14938 грн.

Позивач, вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 13.01.2021 № 2, від 02.04.2021 № 2, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно п. 78.4, 78.5, 78.6, 78.7, 78.8 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.21 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Статтею 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 86.1, 86.4, 86.8 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В постанові від 01 жовтня 2025 року по справі № 460/5464/20 Верховний Суд вказав, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац другий пункту 79.2 статті 79 ПК України визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

З урахуванням наведеного Верховний суд вказує, що аналізованими нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

В акті перевірки від 07.12.2020 № 8715/26-15-07-02-06/43376822 зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «АПОЛО-19» проводилась в період з 24.11.2020 року по 30.11.2020 року.

З матеріалів справи слідує, що наказ від 20.11.2020 року № 644-п направлявся на адресу ТОВ «АПОЛО-19» разом із повідомленням від 24.11.2020 року № 65/26-15-07-02-06, що не заперечується відповідачем.

Тобто, повідомлення про проведення перевірки № 65/26-15-07-02-06 датоване однією датою разом із датою початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АПОЛО-19» - 24.11.2020 року, що свідчить про фактичну не можливість позивача ознайомитися з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення до початку її проведення.

При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів завчасного направлення на адресу ТОВ «АПОЛО-19» повідомлення та наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

В той же час, в акті перевірки від 07.12.2020 № 8715/26-15-07-02-06/43376822 вказано, що копію наказу та повідомлення про проведення перевірки направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ТОВ «АПОЛО-19». Станом на 07.12.2020 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення до ГУ ДПС у м. Києві не надходило.

Вказані обставини додатково свідчать про те, що станом на дату початку перевірки (24.11.2020 року) та дату її закінчення (30.11.2020 року), а також на дату складання акту перевірки (07.12.2020 року) у податкового органу були відсутні відомості про належне повідомлення ТОВ «АПОЛО-19».

За таких обставин, контролюючим органом не доведено сам факт завчасного направлення платнику податків повідомлення від про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та наказу про призначення перевірки.

Тобто, враховуючи, що на час початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки у контролюючого органу не було відомостей про вручення платнику податків наказу та повідомлень, контролюючий орган не мав підстав для початку перевірки.

Поряд з цим судом з`ясовано, що висновки акта перевірки від 07.12.2020 № 8715/26-15-07-02-06/43376822 про заниження податку на додану вартість на загальну суму 149379 грн. та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 142545 грн., ґрунтуються виключно на тому, що позивачем не надано посадовим особам контролюючого органу, які проводили перевірку, документів на запит від 24.11.2024 року. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ТОВ «АПОЛО-19» вказаного запиту.

Крім того, приписами п. 85.4 ст. 85 ПК України чітко визначено, що відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Тобто, оформлюючи 24.11.2020 року (вівторок) запит про надання копій документів контролюючим органом порушено строк, визначений п. 85.4 ст. 85 ПК України, оскільки документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «АПОЛО-19» закінчилась 30.11.2020 року (понеділок).

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що посадові особи податкового органу під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяли у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, оскільки перевірку проведено з порушенням процедури, а висновки акту перевірки ґрунтуються виключно на податковій інформації, без дослідження первинних документів. В той же час, доводи про порушення податкового законодавства без співставлення документів з показниками бухгалтерського обліку та показниками податкової звітності, не може слугувати підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства та, як наслідок визначення суми грошового зобов`язання і застосування штрафних (фінансових санкцій).

При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи містять документальне підтвердження формування суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 142545 грн. зазначеного в декларації за вересень 2020 року.

В постанові від 09 вересня 2025 року по справі № 380/11516/22 Верховний Суд зазначив, що контролюючий орган при здійсненні покладених на нього функцій має дотримуватися вимог законодавства та не допускати порушення прав платників податків, а податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2020 року (справа № 826/17123/18) сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

У постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала наступний правовий висновок: «У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки».

Верховний Суд в постанові від 22.09.2020 року по справі № 520/8836/18 зазначив, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення. Таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу. Якщо ж суд визнає, що встановлені обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення,- рішення, необхідність перевірки суті конкретного порушення як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання - відсутня.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 31 травня 2023 року по справі № 280/3826/19.

В постанові від 19 січня 2025 року по справі №160/8721/23 Верховний Суд зазначив, що дії контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки та її призначення, є самостійною підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками. Суд повторно звернув увагу, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанови судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справах № 826/17123/18, № 816/228/17), таким обставинам (щодо процедури призначення перевірки) суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, і лише у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства (в контексті спірних правовідносин - правомірність застосування пониженої ставки податку при виплаті дивідендів).

Крім того, у постанові від 24 грудня 2024 року по справі № 580/9282/23 Верховний Суд звертав увагу, що при встановлені обставини щодо протиправності призначення й проведення перевірки суди попередніх інстанцій не мали переходити до перевірки підстав позову по суті встановлених під час перевірки порушень податкового та/або іншого законодавства, а відповідно і робити висновки по суті таких порушень.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що Головним управління ДПС у м. Києві не доведено, що прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відбулось у спосіб і порядок, встановлений податковим законодавством, а тому податкові повідомлення-рішення № 2 від 13.01.2021 року, № 2 від 02.04.2021 року є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 4602,93 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю АПОЛО-19 (просп. Перемоги, 148/1, кв. 257, м. Київ, 03179, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 13.01.2021 року, № 2 від 02.04.2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АПОЛО-19 (просп. Перемоги, 148/1, кв. 257, м. Київ, 03179, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4602,93 грн. (чотири тисячі шістсот дві гривні 93 копійки).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.