Справа № 580/12241/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року справа № 580/12241/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

представника позивача Дзецини А.І.,

представниці відповідача не з`явилась,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 р. № 12303/23-00-24-04-01, податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 № 12304/23-00-24-04-01, податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 р. № 12308/23-00-24-04-01, податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 р. № 12309/23-00-24-04-01, податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 р. № 12310/23-00-24-04-01, податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 р. № 12311/23-00-24-04-01, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2024 р. № 12306/23-00-24-04-01, рішення № 17307/23-00-24-04-01 від 13.11.2024 про застосування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що викладені в акті перевірки висновки податкового органу є помилковими, а прийняті за наслідками таких висновків акти індивідуальної дії є протиправними. В обґрунтування протиправності ППР № 12303/23-00-24-04-01 зазначив, що згідно із вимогами Наказу Міністерства фінансів України 13 травня 2021 року № 261, фізична особа-підприємець зобов`язана відображати у обліку витрати саме тоді, коли вони понесені, незалежно від того чи був у цей момент отриманий прибуток. ППР № 12308/23-00-24-04-01 та № 12309/23-00-24-04-01 вважає протиправними, зазначивши, що ПДВ від здачі в оренду обладнання сплатив до моменту прийняття спірних ППР, а перелік лакофарбових виробів був переданий як благодійна допомога Кам`янській міській раді для покращення благоустрою міста, що підтверджується Актами приймання-передачі та на підставі п.197.1.15 ПК України звільняється від оподаткування. Вказав, що ППР № 12310/23-00-24-04-01 суперечить вимогам підпункту 120-1.2. ПК України, що має наслідком визнання його протиправним та скасування. Позивач зазначив, що ППР № 12311/23-00-24-04-01 жодним чином не конкретизує у чому саме полягає порушення цього підпункту платником податків. Позивач виконав усі вимоги цього підпункту, оскільки він зареєстрований платником податків та суб`єктом господарської діяльності - фізичною особою-підприємцем, у зв`язку із чим вважає, що вказане ППР не ґрунтується на законних підставах та суперечить підпункту 54.3.3. ПК України.

Позивач звернув увагу, що з урахуванням того, що доходи від передачі в оренду обладнання будуть отримані лише у 2024 році (а витрати з оплати спожитої електроенергії вже понесені), донарахування військового збору за попередній період вважає недопустимим а ППР № 12304/23-00-24-04-01 вважає таким, що прямо суперечить вимогам підпункту 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень та підпунктів 163.1. та 177.1 ПК України. Із вказаних підстав також вважає протиправними вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2024 № 12306/23-00-24-04-01 та рішення № 17307/23-00-24-04-01 від 13.11.2024 та зазначає, що вони суперечить положенням статей 4 та 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і підпункту 177.1. ПК України.

Ухвалою від 16 грудня 2024 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

10.01.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що так як платником не отримано доходу від здачі в оренду обладнання за перевіряємий період та до витрат віднесена вся сума витрат понесених по електроенергії, тому під час перевірки здійснено розрахунок частки понесених витрат між платниками. Таким чином перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності за період з 01.01.2017 до 31.12.2023, платник податків - фізичною особою ОСОБА_1 , в порушення п. 177.4 ст. 177 ПК України встановлено завищення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю на загальну суму 918667,89 грн. У відповідь на лист контролюючого органу про надання пояснень щодо встановленого використання електроенергії на виробничому об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , двома фізичними особами-підприємцями, без здійснення розподілу понесених витрат між підприємцями протягом перевіряємого періоду, позивач інформації щодо встановленого використання електроенергії на виробничому об`єкті за період 2017-2020рр. іншим платником податків, а саме: платником податків - фізичною особою ОСОБА_2 не зазначив. Вказала, що зазначений платник, згідно реєстраційних даних, знаходиться за тією ж адресою що й позивач, у зв`язку із чим вважає, що здійснення господарської діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на виробничому об`єкті, який належить позивачу проводиться без підтверджуючих документів, що і вплинуло на визначення податкового зобов`язання по ПДВ за 2017 -2023 роки. Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу відображеного в додатках Ф2 до податкових декларацій за період з 01.01.2017 до 31.12.2023, встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 787960 грн, що виникло внаслідок вищевказаних порушень та мало наслідком донарахування позивачу ПДФО та військового збору.

Представниця відповідача вказала також, що платник занизив податкові зобов`язання з податку на додану вартість, в порушення пп. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, на загальну суму 3513 грн, оскільки товари не використовувались в операціях, що є господарською діяльністю платника податку. Вважає також, що позивач, в порушення п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, не склав та не зареєстровав у ЄРПН податкові накладні згідно актів приймання-передачі до Договору оренди обладнання, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 102983 грн. Крім того вважає, що позивач, в порушення п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України занизив податкові зобов`язання з ПДВ (рядок 4.1) за грудень 2017р. в сумі 71296 грн а також порушив пп. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. г п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, з урахуванням п. 102.1 ст. 102 ПК України, в результаті чого занизив ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 129457 грн. В порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі загальну суму ПДВ 263230 грн.

Звернула увагу, що позивач подав 02.08.2024 уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2021-2023 роки, які не підлягають врахуванню при винесенні податкових повідомлень-рішень, оскільки подані після завершення перевірки.

29.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказав, що пункт 50.1. ПК України передбачає, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Таким чином, вважає, що висновок відповідача про неможливість врахування розрахунків податкових зобов`язань позивача з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2021-2023 роки через їх подання після завершення перевірки прямо суперечить положенням статті 50 ПК України. Крім того вказав, що ні одне із оскаржуваних рішень, які стосуються податку на додану вартість (№ 12308/23-00-24-04-01, № 12309/23-00-24-04-01 та № 12310/23-00-24-04-01) не містять жодного посилання на ніби то порушення позивачем податкового законодавства щодо якоїсь реалізації відходів виробництва - висівки та січки.

Ухвалою від 03 березня 2025 року суд продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі.

В судовому засіданні 07.04.2025 усною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

10.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення, у яких представник позивача, зокрема, зазначив, що оскаржувані рішення прийняті лише 23.08.2024, тобто з порушення відповідачем строків, передбачених підпунктом 86.7.5 ПК України. Вказав, що висновок відповідача про використання ФОП ОСОБА_2 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 протягом всього періоду, що перевірявся, ґрунтується лише на даних ІС Податковий блок, однак є безпідставним, оскільки ФОП ОСОБА_2 у період з 2018 по 2023 роки не орендувала нежитлове приміщення позивача за адресою: АДРЕСА_1 , натомість користувалась нежитловим приміщенням складу за адресою: АДРЕСА_2 (що є сусідньою будівлею із приміщенням позивача) на підставі Договору позички від 01.01.2018, Договору позички від 16.09.2020, Договору позички від 16.08.2023. Таким чином, висновок відповідача про використання ФОП ОСОБА_2 нежитлового приміщення позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з 2018 по 2023 роки суперечить дійсності та реальним обставинам даної справи. Вказав, що надані відповідачем у ході розгляду справи документи не вказані у Акті перевірки № 6999/23-00 24-04-01/ від 13.06.2024 або оскаржуваних рішеннях, у зв`язку із чим вони впливають на обґрунтованість та повноту висновків, що покладені в основу оскаржуваних рішень. Відповідач не довів обґрунтованість застосованого перерозподілу використаної електроенергії між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2

27.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення, у яких представниця відповідача, зокрема, зазначила, що оскільки приміщення за адресою АДРЕСА_1 , використовувалось спільно двома фізичними особами-підприємцями для здійснення господарської діяльності, то і витрати зі сплати електроенергії на зазначені позивачем прилади (водонагрівачі, кондиціонери, електричні водонагрівачі) також повинні бути пропорційними. Представником позивача під час судового розгляду надано копії договорів позички нерухомого, які не було надано під час проведення перевірки та/або до заперечень до акту перевірки. Докази сплати за вказаними договорами відсутні, реєстрація відповідних податкових накладних теж відсутня. Таким чином надані договори вважає фіктивними. Інформацію щодо розподілу понесених витрат між Діхтяренком В.І. та Діхтяренко Є.М. на запит податкового органу також надано не було. Вказала, що платник податків не може посилатися в судовому процесі на підтвердження показників, які відображені ним у податковій звітності, на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.

24.07.2025 до суду надійшли додаткові пояснення у яких представник позивача, зокрема, зазначив, що сплачені позивачем (в якості податку на додану вартість) грошові кошти в сумі 102983 грн були зараховані до Державного бюджету України, у зв`язку із чим реалізація відповідачем податкового повідомлення-рішення № 12308/23-00-24-04-01 призведе до повторного (подвійного) стягнення з позивача податку на додану вартість, що є недопустимим.

У судових засіданнях із розгляду справи представник позивача просив позов задовольнити. Представниці відповідача просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статей 75, 77,79, 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (далі ПК України), статті 13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 № 792-п та плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_3 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2023, єдиного соціального внеску за період діяльності з 01.01.2016 до 31.12.2023.

За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлені порушення:

1. п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 141832,79 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 22331,97 грн, за 2018 рік на суму 17817,91 грн, за 2019 рік на суму 13815,52 грн, за 2020 рік на суму 22929,74 грн, за 2021 рік на суму 21440,71 грн, за 2022 рік на суму 19307,07 грн, за 2023 рік на суму 24189,87 грн;

2. ст. 163.1.1 п.163.1 ст 163, абз.4 п. 164.1 ст. 164 та п.161 підрозд. 10 розд. ХХ Перехідних положень Кодексу, в результаті донараховано військового збору від провадження підприємницької діяльності на загальну суму 11819,40 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 1860,99 грн, за 2018 рік на суму 1484,83 грн за 2019 рік на суму 1151,30 грн за 2020 рік на суму 1910,81 грн, за 2021 рік на суму 1786,73 грн, за 2022 рік на суму 1608,92 грн, за 2023 рік на суму 2015,82 грн;

3. п.п. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010 року, у результаті донараховано єдиного внеску на загальну суму 139109,26 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 24205,93 грн, за 2018 рік на суму 21777,49 грн, за 2019 рік на суму 16885,65 грн, за 2020 рік на суму 28025,27 грн, за 2021 рік на суму 18254,36 грн, за 2022 рік на суму 15218,85 грн, за 2023 рік на суму 14741,71 грн;

4. п. 188.1 ст. 188, п.п. г п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, встановлено заниження з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього на загальну суму загальну суму 847301 грн;

5. пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі за щоденним підсумком на загальну суму ПДВ 899896 грн;

6. п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, встановлено не подання відомостей про об`єкти оподаткування.

ФОП ОСОБА_1 подав заперечення (вх. № 25528/6 від 09.07.2024), у яких висловив незгоду з доводами, викладеними в Акті перевірки від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 . Крім того, ФОП ОСОБА_1 надав копії документів (Запит № 11 від 25.06.2024, Лист №1 від 26.06.2024, Договір оренди обладнання від 01.01.2021 № б/н, додаткова угода № 1 від 31.12.2021, № 2 від 31.12.2022 до Договору оренди обладнання від 01.01.2021, Акт приймання-передавання обладнання до договору оренди обладнання від 01.01.2021, Акти приймання-передачі № 1 від 31 березня 2021 року, № 2 від 30 червня 2021 року, № 3 від 30 вересня 2021 року, № 4 від 31 грудня 2021 року, № 5 від 31 березня 2022 року, № 6 від 30 червня 2022 року, № 7 від 30 вересня 2022 року, № 8 від 31 грудня 2022 року, № 9 від 31 березня 2023 року, №10 від 30 червня 2023 року, № 11 від 30 вересня 2023 року, № 12 від 31 грудня 2023 року до Договору оренди обладнання від 01.01.2021 року.

Наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.07.2024 № 1683-п призначено проведення з 23.07.2024 документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань, які зазначені у запереченні від 04.07.2024 № 12 (вх. ГУ ДПС від 09.07.2024 № 25528/6) до акту документальної планової виїзної перевірки від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 .

Перевірка проводилася з 23.07.2024 до 29.07.2024.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки платника податків -фізичної особи ОСОБА_1 з питань, які зазначені у запереченні від 04.07.2024 № 12 (вх. ГУ ДПС від 09.07.2024 №25528/6), складено акт від 02.08.2024 № 9305/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 , яким встановлені порушення:

1. п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 141832,79 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 22331,97 грн, за 2018 рік на суму 17817,91 грн, за 2019 рік на суму 13815,52 грн, за 2020 рік на суму 22929,74 грн, за 2021 рік на суму 21440,71 грн, за 2022 рік на суму 19307,07 грн, за 2023 рік на суму 24189,87 грн;

2. ст. 163.1.1 п.163.1 ст 163, абз.4 п. 164.1 ст. 164 та п.161 підрозд. 10 розд. ХХ Перехідних положень Кодексу, в результаті донараховано військового збору від провадження підприємницької діяльності на загальну суму 11819,40 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 1860,99 грн, за 2018 рік на суму 1484,83 грн за 2019 рік на суму 1151,30 грн за 2020 рік на суму 1910,81 грн, за 2021 рік на суму 1786,73 грн, за 2022 рік на суму 1608,92 грн, за 2023 рік на суму 2015,82 грн;

3. п.п. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010 року, у результаті донараховано єдиного внеску на загальну суму 139109,26 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 24205,93 грн, за 2018 рік на суму 21777,49 грн, за 2019 рік на суму 16885,65 грн, за 2020 рік на суму 28025,27 грн, за 2021 рік на суму 18254,36 грн, за 2022 рік на суму 15218,85 грн, за 2023 рік на суму 14741,71 грн;

4. пп. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. г п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, встановлено заниження з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього на загальну суму загальну суму 129457 грн в тому числі: за березень 2018 року на суму 2008 грн, за травень 2018 року на суму 2671 грн, за червень 2018 року на суму 71 грн, за липень 2018 року на суму 1838 грн, за вересень 2018 року на суму 2583 грн, за жовтень 2018 року на суму 43 грн, за березень 2019 року на суму 1638 грн, за квітень 2019 року на суму 6653 грн, за травень 2019 року на суму 2582 грн, за липень 2019 року на суму 1948 грн, за серпень 2019 року на суму 855 грн, за жовтень 2019 року на суму 2885 грн, за листопад 2019 року на суму 1551 грн, за грудень 2019 року на суму 689 грн., за січень 2020 року на суму 2649 грн, за лютий 2020 року на суму 4614 грн, за квітень 2020 року на суму 5253 грн, за травень 2020 року на суму 1930 грн, за червень 2020 року на суму 1421 грн, за липень 2020 року на суму 643 грн, за серпень 2020 року на суму 1832 грн, за вересень 2020 року на суму 33 грн, за жовтень 2020 року на суму 1186 грн., за листопад 2020 року на суму 2656 грн, за грудень 2020 року на сум 3261 грн, за червень 2021 року на суму 8783 грн, за грудень 2021 року на суму 9038 грн, за січень 2022 року на суму 10596 грн, за квітень 2022 року на суму 6500 грн, за травень 2022 року на суму 1397 грн, за липень 2022 року на суму 5850 грн, за вересень 2022 року на суму 22750 грн, за грудень 2022 року на суму 10116 грн, за січень 2023 року на суму 934 грн та завищення суми від`ємного значення з ПДВ за грудень 2023 року в сумі 30532 грн;

5. пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі за щоденним підсумком на загальну суму ПДВ 263230 грн;

6. п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, встановлено не подання відомостей про об`єкти оподаткування.

На підставі Акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ прийняло податкові повідомлення-рішення (ППР) від 23.08.2024:

- № 12303/23-00-24-04-01, яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 141832,79 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 9746,23 грн, всього - 151579,02 грн;

- № 12304/23-00-24-04-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 11819,40 грн та застосовані штрафні санкції в розмірі 812,19 грн, всього - 12631,59 грн;

- № 12308/23-00-24-04-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 129457 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 12945,70 грн, всього -142402,70 грн;

- № 12309/23-00-24-04-01, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 30532 грн;

- № 12310/23-00-24-04-01, яким застосовано штраф в розмірі 46980,75 грн за відсутність реєстрації податкових накладних;

- № 12311/23-00-24-04-01, яким застосовано штраф в розмірі 340 грн за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування.

Крім того 23 серпня 2024 року відповідач сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 12306/23-00-24-04-01 якою визначив заборгованість із єдиного соціального внеску на суму 139109,26 грн

13 листопада 2024 року відповідач прийняв рішення № 17307/23-00-24-04-01 про застосування штрафних санкцій в сумі 49595,12 грн у зв`язку із донарахуванням єдиного соціального внеску.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення, вимогу та рішення про застосування штрафних санкцій протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 1 підпункту 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Суд встановив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 , на який ФОП ОСОБА_1 подав заперечення вх. № 25528/6 від 09.07.2024, у яких висловив не згоду з доводами, викладеними в Акті перевірки від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 . Крім того, ФОП ОСОБА_1 надав перелік документів (запит № 11 від 25.06.2024, Лист №1 від 26.06.2024, Договір оренди обладнання від 01.01.2021 № б/н, додаткова угода № 1 від 31.12.2021, № 2 від 31.12.2022 до Договору оренди обладнання від 01.01.2021, Акт приймання-передавання обладнання до договору оренди обладнання від 01.01.2021, Акти приймання-передачі № 1 від 31 березня 2021 року, № 2 від 30 червня 2021 року, № 3 від 30 вересня 2021 року, № 4 від 31 грудня 2021 року, № 5 від 31 березня 2022 року, № 6 від 30 червня 2022 року, № 7 від 30 вересня 2022 року, № 8 від 31 грудня 2022 року, № 9 від 31 березня 2023 року, №10 від 30 червня 2023 року, № 11 від 30 вересня 2023 року, № 12 від 31 грудня 2023 року до Договору оренди обладнання від 01.01.2021 року, які не надавалися в ході проведення документальної планової виїзної перевірки.

З урахуванням зазначених обставин, наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.07.2024 № 1683-п призначено проведення з 23.07.2024 документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань, які зазначені у запереченні від 04.07.2024 № 12 (вх. ГУ ДПС від 09.07.2024 № 25528/6) до акту документальної планової виїзної перевірки від 13.06.2024 № 6999/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 . За результатами документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань, які зазначені у запереченні від 04.07.2024 № 12 (вх. ГУ ДПС від 09.07.2024 №25528/6), складено акт від 02.08.2024 № 9305/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 .

Аналіз встановлених обставин свідчить про правомірність призначення контролюючим органом документальної позапланової виїзної перевірки, оскільки вона зумовлена надходженням до контролюючого органу заперечення позивача із переліком документів, що не були досліджені у ході планової виїзної перевірки.

Суд враховує покликання представника позивача на те, що спірні ППР містять посилання на Акт планової виїзної перевірки, однак зазначає, що зазначена обставина може бути віднесена до формального недоліку, що сам по собі не впливає на правомірність спірних ППР.

Під час надання оцінки правомірності спірних ППР суд зазначає таке.

Відповідно до вимог підпункту 16.1.2 пункту 16.1, статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункту 44.1 статті 44 ПК України).

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особо підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (пункт 177.2 статті 177 ПК України).

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів ФОП від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено пунктом 177.4 статті 177 ПК України, а саме:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон № 2464-VI) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Суд встановив, що спірні ППР від 23.08.2024: № № 12303/23-00-24-04-01, 12304/23-00-24-04-01 відповідно до яких позивачу збільшено суми грошових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також вимога про сплату боргу (недоїмки) № 12306/23-00-24-04-01, якою визначено заборгованість із єдиного соціального внеску та рішення № 17307/23-00-24-04-01 від 13 листопада 2024 року про застосування штрафних санкцій, прийняті у зв`язку із висновками контролюючого органу про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу на загальну суму 787960 грн. Висновок контролюючого органу у цій частині ґрунтується на тому, що позивач неправомірно відніс всю суму витрат, понесених по електроенергії, у зв`язку із чим під час перевірки здійснив розрахунок частки понесених витрат між платниками.

Суд встановив, що позивач є власником нерухомого майна (нежитлове приміщення площею 475,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору дарування приміщення ВТС 530370 від 06.03.2013) та засновником ТОВ Кам`янський Млин, здійснює свою господарську діяльність з використанням двох комплектів обладнання виробництва круп КОПКЗК-2ДЛ згідно договору дарування обладнання ВТО 530 від 06.03.2013.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладений Договір оренди обладнання від 01.01.2021 (два комплекти обладнання для виробництва круп із зернових культур).

Згідно пункту 3.1. Договору оренди обладнання від 01.01.2021 (з урахуванням додаткових угод № 1 від 31.12.2021 та № 2 від 31.12.2022) строк оренди встановлений до 01.01.2024.

В свою чергу, пункт 4.6. Договору оренди обладнання від 01.01.2021 передбачає, що всі витрати з технічного обслуговування та ремонту об`єкту оренди, а також комунальні послуги, пов`язані із функціонуванням обладнання (в т.ч. витрати за спожиту електроенергію) несе орендодавець самостійно за власний рахунок.

Таким чином, позивач обґрунтовано відніс до складу витрат у періоді, що перевірявся, обсяг грошових коштів, сплачених за комунальні послуг (спожиту електроенергію), як власник нежитлового приміщення за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Кам`янка, вул. Борисової Людмили, 70/2 та на виконання умов пункт 4.6. Договору оренди обладнання від 01.01.2021.

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про необґрунтованість висновку контролюючого органу про необхідність розподілу понесених витрат за електроенергію на частки між позивачем та орендарем обладнання.

Суд також зазначає, що позивач передав у оренду виключно обладнання, а не власне саме нежитлового приміщення за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Кам`янка, вул. Борисової Людмили, 70/2. У ході розгляду справи суд встановив, що у вказаному нежитловому приміщенні, крім наданого у оренду виробничого обладнання, також наявні: водонагрівач електричний марки ВЄ-210; кондиціонер First Austria FA-5571-4; кондиціонер Midea Glory Plus Series MSG; електричні обігрівачі; комп`ютер та побутова техніка; при переробці зерна застосовується стрічкова ковшова - транспортний елемент, який використовується для переміщення сипучих матеріалів, таких як зерно, насіння, комбікорми та інші аграрні продукти; для зважування зерна та крупи використовуються ваги електронні TB-S-200.2-A3; при ремонтних роботах використовується дрель, зварювальний інвертор, шліфмашина кутова МШУ-2100-230. Виробниче приміщення обладнано електричним освітленням, камерою відеоспостереження, сигналізаціями (пожежною та охоронною), що також споживають електроенергію.

Таким чином, саме позивач, як власник нежитлового приміщення та наявного у ньому обладнання, несе обов`язок зі сплати комунальних платежів.

Суд зазначає, що відповідач, здійснюючи розподіл понесених витрат за електроенергію на частки між позивачем та орендарем обладнання, не зазначив нормативно-правових підстав для такого розподілу.

Суд врахував, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, які висловлені у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

За таких обставин висновки контролюючого органу про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу на загальну суму 787960 грн суд вважає необґрунтованими, у зв`язку із чим вищезазначені рішення (ППР від 23.08.2024: №№ 12303/23-00-24-04-01, 12304/23-00-24-04-01, вимога про сплату боргу (недоїмки) № 12306/23-00-24-04-01, рішення № 17307/23-00-24-04-01 від 13 листопада 2024 року про застосування штрафних санкцій), які прийняті внаслідок таких висновків, слід визнати протиправними та скасувати.

Щодо правомірності ППР № 12308/23-00-24-04-01, № 12309/23-00-24-04-01, суд зазначає таке.

Відповідно до Акту перевірки від 02.08.2024 позивач не включив до податкового зобов`язання суми ПДВ від здачі в оренду обладнання у розмірі 102983,00 грн та занизив податкове зобов`язання з ПДВ до сплати по товарах (фарба, лак-емаль), які були використано не в господарській діяльності, внаслідок чого занизив податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету та завищив суму від`ємного значення з ПДВ.

Суд врахував, що позивач 02.08.2024 сплатив зобов`язання з ПДВ від здачі в оренду обладнання в розмірі 102983,00 грн, а також штрафні санкції в розмірі 3090 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, про що повідомив контролюючий орган запереченнями №14 від 09.08.2024.

Крім того суд встановив, що лакофарбові вироби, а саме: фарба для розмічування доріг, біла TM Fдrbех - 30кг, лак-емаль алкідноуретанова TM PANZER біла 2,5л., лак-емаль алкідноуретанова TM PANZER червона 2,5л., лак-емаль алкідноуретанова TM PANZER чорна 2,5л., емаль ПФ-115ТМ Яхтова глянцева біла, 0,25кг були передані як благодійна допомога Кам`янській міській раді для покращення благоустрою міста, що підтверджується Актом приймання-передачі від 10.05.2022 та Актом приймання-передачі від 11.05.2023.

У відповідності до підпункту 197.1.15. ПК України звільняється від оподаткування операції з надання благодійної допомоги, зокрема безоплатне постачання товарів/послуг благодійним організаціям, утвореним і зареєстрованим відповідно до законодавства, а також надання такої допомоги благодійними організаціями набувачам (суб`єктам) благодійної допомоги відповідно до законодавства про благодійну діяльність та благодійні організації.

Таким чином, вартість лакофарбових виробів, що передані як благодійна допомога для Кам`янської міської ради звільняється від оподаткування.

Про вищезазначені обставини ФОП ОСОБА_1 повідомляв відповідача листом № 10 від 05.06.2024, що підтверджується відповідачем у Акті перевірки (а.с. 40 Акту).

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що відповідач помилково обрахував податкове зобов`язання позивача зі сплати ПДВ, у зв`язку із чим податкові повідомлення рішення від 23.08.2024 № 12308/23-00-24-04-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 129457 грн та ППР № 12309/23-00-24-04-01 (яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість) є протиправними, у зв`язку із чим належить скасувати.

Щодо правомірності ППР № 12310/23-00-24-04-01 суд врахував таке.

Згідно пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.

Суд встановив, що після отримання спірного ППР, позивач у строк, встановлений пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України, подав на реєстрацію у ЄРПН податкові накладні щодо наданих послуг з оренди обладнання (а.с. 109-120 Тому 1).

За таких обставин, штрафні санкції визначені ППР № 12310/23-00-24-04-01 не можуть бути застосовані до позивача, а вказане ППР належить визнати протиправним та скасувати.

Згідно ППР № 12311/23-00-24-04-01 до позивача застосовано штраф за порушення підпункту 63.3. ПК України.

Відповідно до підпункту 63.3. ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Суд врахував, що Акт перевірки не містить обґрунтувань щодо якого саме об`єкту оподаткування позивач не подав відомості.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу ППР № 12311/23-00-24-04-01, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України суд встановив, що вказане рішення є необґрунтованим, оскільки відповідач не визначив конкретних підстав його прийняття. Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати зазначене ППР.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.08.2024 № 12303/23-00-24-04-01, № 12304/23-00-24-04-01, № 12308/23-00-24-04-01, № 12309/23-00-24-04-01, № 12310/23-00-24-04-01, № 12311/23-00-24-04-01, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2024 № 12306/23-00-24-04-01 та рішення від 13.11.2024 № 17307/23-00-24-04-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 5731 (п`ять тисяч сімсот тридцять одна) грн 70 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27.10.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК