Справа № 916/1559/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 916/1559/24
У Х В А Л А

29 жовтня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Крилова Я.А.,

представника заступника Генерального прокурора Коломійчук І.О.,

представниці позивача Пільчевської Ю.В., (на підставі виписки з ЄДРПОУ),

представника відповідача адвоката Усачук О.І. (на підставі ордеру),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву заступника Генерального прокурора про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Державного агентства України ПлейСіті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Актеон» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 р. заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Актеон", в якому просив стягнути з відповідача до державного бюджету України борг у загальному розмірі 207735422,01 грн, з яких: 195870000 грн заборгованості зі сплати за ліценції на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор, 6732046,70 грн інфляційних втрат та 5133375,31 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю ухилення відповідача від виконання свого обов`язку щодо перерахування до спеціального фонду Державного бюджету України щорічних платежів за другий та третій роки дії ліцензій у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 12.04.2024 відкрито провадження у справі №916/1559/24.

30.04.2024 до місцевого господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Актеон" б/н від 29.04.2024 (вх.№17438/24 від 30.04.2024) про закриття провадження у справі №916/1559/24 у зв`язку з тим, що даний спір, з огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підстави позову, а також характер спірних правовідносин, містить критерії адміністративної юрисдикції, а тому розгляд справи про стягнення плати за ліцензії слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.06.2024 закрито провадження у справі №916/1559/24.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 частково задоволено апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора; змінено ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2024 у справі №916/1559/24 шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови; в іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2024 у справі №916/1559/24 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2025 касаційну скаргу першого заступника Генерального прокурора залишено без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2024 у справі № 916/1559/24 залишено без змін.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 відмовлено заступнику Генерального прокурора у задоволенні заяви про направлення справи №916/1559/24 за встановленою юрисдикцією, оскільки судове рішення щодо закриття провадження у цій справі було прийнято судом першої інстанції.

02.05.2025 до суду першої інстанції від заступника Генерального прокурора надійшла заява №15/1/1-38396вих-25 від 02.05.2025 (вх.№14166/25 від 02.05.2025), в якій останній просив визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією та поновити строк для її подачі Офісу Генерального прокурора, а також передати справу №916/1559/24 за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вказаної заяви прокурор послався на те, що за результатами розгляду справи №916/1559/24 судами всіх інстанцій зроблено висновок про непідвідомчість цього спору господарському суду і необхідність його розгляду за правилами адміністративного судочинства. При цьому, з огляду на те, що Південно-західним апеляційним господарським судом змінено мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, Офісом Генерального прокурора до суду апеляційної інстанції було подано заяву про направлення цієї справи за встановленою юрисдикцією, проте у задоволенні такої заяви було відмовлено, адже рішення щодо закриття провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України прийнято саме місцевим господарським судом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 (суддя Петров В.С.) відмовлено у поновленні строку на подання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією (вх.№14166/25 від 02.05.2025); задоволено заяву Офісу Генерального прокурора про направлення справи за встановленою юрисдикцією (вх.№14166/25 від 02.05.2025); передано справу №916/1559/24 за позовом заступника Генерального прокурора в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Актеон" про стягнення заборгованості з плати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у сумі 195870000 грн, інфляційних втрат та 3% річних у загальній сумі 11865422,01 грн за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду.

Дана ухвала суд першої інстанції мотивована тим, що прокурором не пропущено строк для звернення до Господарського суду Одеської області з вищенаведеною заявою, а також тим, що ця справа підлягає передачі за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду, що сприятиме реалізації права на доступ до правосуддя.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр Актеон" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 у справі №916/1559/24 та відмовити у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора про передання справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 (суддя Петров В.С.) відмовлено у поновленні строку на подання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією (вх.№14166/25 від 02.05.2025); задоволено заяву Офісу Генерального прокурора про направлення справи за встановленою юрисдикцією (вх.№14166/25 від 02.05.2025); передано справу №916/1559/24 за позовом заступника Генерального прокурора в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Актеон" про стягнення заборгованості з плати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у сумі 195870000 грн, інфляційних втрат та 3% річних у загальній сумі 11865422,01 грн за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2025 року, адміністративну справу за №916/1559/24 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О., з наступними позовними вимогами в яких позивач просить:

- стягнути з ТОВ «ЦЕНТР АКТЕОН» до Державного бюджету України заборгованість з плати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у сумі 195 870 000 (сто дев`яносто п`ять мільйонів вісімсот сімдесят тисяч) гривень;

- стягнути з ТОВ «ЦЕНТР АКТЕОН» до Державного бюджету України внаслідок невиконання грошового зобов`язання за законом інфляційні втрати у сумі 6 732 046,70 (шість мільйонів сімсот тридцять дві тисячі сорок шість) грн 70 копійок;

- стягнути з ТОВ «ЦЕНТР АКТЕОН» до Державного бюджету України внаслідок невиконання грошового зобов`язання за законом 3 % річних у сумі 5 133 375,31 (п`ять мільйонів сто тридцять три тисячі триста сімдесят п`ять) грн 31 копійок;

- покласти на відповідача обов`язок здійснити всі судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи в суді.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Призначено підготовче засідання на 01 вересня 2025 року о 11 год. 00 хв. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: 65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №30.

26 серпня 2025 року від Державного агентства України ПлейСіті надійшло клопотання про заміну сторони у справі (вхід. № ЕС/87803/25), в якому заявник просить суд замінити сторону позивача у справі № 916/1559/24 з Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей (, вул. Бориса Грінченка, буд. 3, м. Київ, 01001) на Державне агентство України ПлейСіті (, вул. Б. Грінченка, 3, м. Київ, 01001).

Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року замінено у справі №916/1559/24 позивача Комісію з регулювання азартних ігор та лотерей (, вул. Бориса Грінченка, буд. 3, м. Київ, 01001) на правонаступника: Державне агентство України ПлейСіті (, вул. Б. Грінченка, 3, м. Київ, 01001).

16 жовтня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Актеон» до суду надійшла заява про застосування наслідків пропущення строку на звернення до адміністративного суду у справі за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Державного агентства України ПлейСіті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Актеон» про стягнення заборгованості.

Вказана заява була обґрунтована тим, що відповідач вважає, що при звернення з позовною заявою про стягнення коштів в розмірі 207 735 422,01 грн. позивачем було пропущено визначений ч. 2 ст. 122 КАС України тримісячний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідач зазначає, що з долученої до позовної заяви кореспонденції вбачається, що 26.09.2023 року Комісія з регулювання азартних ігор та лотерей (КРАІЛ) поінформувала позивача про анулювання ліцензій низки організаторів азартних ігор на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор та щодо сум несплачених ліцензійних платежів. До переліку цих організаторів азартних ігор входило і Товариство з обмеженою відповідальністю «Шторм Юкрейн», найменування якого було змінено на ТОВ «Центр Актеон». Надалі, разом з листом 15-9/2636 від 24.11.2023 року КРАІЛ надали інформацію щодо видачі та анулювання ТОВ «Шторм Юкрейн» ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у гральних закладах казино та ліцензій на гральні автомати, гральні столи та гральні столи з кільцем рулетки разом з документами для вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. У цьому ж листі КРАІЛ вказала на неможливість самостійного звернення з позовною заявою до суду у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору. Вказаний лист було отримано позивачем 29.11.2023 року.

Отже, з 27.09.2023 року позивач володів інформацією щодо анулювання відповідачеві ліцензій у сфері організації та проведення азартних ігор та суму несплаченої щорічної плати за ліцензії. З 29.11.2023 року у позивача в наявності вже була інформація та документи для вирішення питання про встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді саме у спорі з відповідачем. З позовом до ТОВ «Центр Актеон» позивач звернувся 10.04.2024 року, тобто з пропуском визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року адміністративний позов заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Державного агентства України ПлейСіті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Актеон» про стягнення заборгованості - залишено без руху.

Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

В ухвалі зазначено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази.

На виконання вищезазначеної ухвали суду 28 жовтня 2025 року заступником Генерального прокурора подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду (вхід. № ЕС/112877/25) з доданими доказами.

Дослідивши зміст та обґрунтованість поданої заяви та наданих до неї документів суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.

Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 17.09.2021 року у справі № 420/473/20.

Також щодо звернення до суду прокурора в інтересах держави в особі суб`єкта владних повноважень Верховний Суд у постанові від 05.07.2023 у справі № 380/15396/22 виклав таку правову позицію: «у випадку звернення прокурора із позовом в інтересах держави положення ч. 2 ст. 122 КАС України (для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня виникнення відповідних підстав) слід застосовувати з урахуванням положень ч. ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», які, серед іншого, вимагають від прокурора перед зверненням до суду з позовом в інтересах держави довести, що відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави, а також попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень; крім того, лише в такій ситуації прокурор отримує право запитувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі повинен обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також визначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Ураховуючи викладене, першим елементом, який має обґрунтувати прокурор у суді відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», є порушення інтересів держави та другим елементом є підтвердження нездійснення чи неналежного здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, прокурору перед зверненням до суду в інтересах держави необхідно дотриматися встановленої процедури щодо підтвердження наявності у нього підстав для представництва інтересів держави в суді.

Отже, звернення прокурора до суду в інтересах держави має здійснюватися з урахуванням приписів ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме до моменту звернення до суду прокурор зобов`язаний: зібрати докази наявності порушення інтересів держави; перевірити, чи здійснює відповідний суб`єкт владних повноважень належний захист таких інтересів; у разі бездіяльності цього органу письмово повідомити його про намір звернутися до суду, надавши час для самостійного реагування.

Після виконання цих дій у прокурора виникає право на звернення до суду, а отже починає обчислюватися строк, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.

У справі № 916/1559/24 про можливе порушення інтересів держави щодо невнесення плати за ліцензії ТОВ «ЦЕНТР АКТЕОН» до державного бюджету прокурору стало відомо з інформації КРАІЛ від 26.09.2023 року № 15-9/2070.

На виконання вимог ч. ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо збирання доказів про порушення інтересів держави та нездійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень прокурором від уповноважених органів було витребувано інформацію, що в повному обсязі підтвердила вказані обставини.

Зокрема, 29.01.2024 року отримано інформацію КРАІЛ № 15-9/369, у якій надано копії з електронних матеріалів ліцензійної справи ТОВ «ШТОРМ ЮКРЕЙН» (на час подання позову ТОВ «ЦЕНТР АКТЕОН») щодо повідомлення організатором азартних ігор КРАІЛ про закриття та відкриття грального закладу під час дії воєнного стану. Отримані докази підтвердили здійснення відповідачем господарської діяльності на підставі виданих ліцензій у період часу з 2022 року до моменту пред`явлення позовної заяви. Також КРАІЛ надано детальний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за кожною з тринадцяти виданих відповідачу ліцензій за другий та третій рік їх використання з урахуванням періоду, коли тимчасово діяло відстрочення внесення щорічних платежів.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України встановлено, що прокуратура здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У свою чергу ч. ч. 3, 4 ст. 53 КАС України визначають, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін: підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти Росії», заява № 42454/02, п. 35; рішення від 01.04.2010 у справі «Корольов проти Росії», заява № 5447/03, п. 38).

Позиція європейських інституцій полягає в тому, що участь прокурора у судовому провадженні поза межами кримінального процесу є винятком; така участь можлива лише за умови спрямованості на захист суспільних або важливих державних потреб, відсутності конфлікту інтересів, гарантованої незалежності органів прокуратури, а також дотримання права усіх сторін процесу на справедливий суд як елементу принципу верховенства права.

Так суд враховує, що виключні обставини, що підтвердили необхідність вжиття прокурором заходів із захисту порушених суспільних інтересів, встановлені прокурором на підставі інформації Міністерства культури та інформаційної політики України (далі МКІП) від 14.03.2024 № 05/15/2329-24, яка долучена як доказ до позовної заяви для підтвердження наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором під номером 30.

У своїй інформації МКІП повідомило, що з огляду на тривалу збройну агресію Російської Федерації значна частка бюджетного фінансування, що раніше виділялась МКІП для реалізації заходів з охорони культурної спадщини, наразі не може бути покрита із загального фонду державного бюджету у зв`язку із необхідністю виділення таких коштів для фінансування сил оборони України та інших заходів, пов`язаних із відсіччю збройній агресії та ліквідацією її наслідків.

Кошти спеціального фонду Державного бюджету України на 2023 рік, які були визначені у Законі України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та джерелом формування яких є надходження до державного бюджету плати за ліцензії на провадження діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор і за ліцензії на випуск та проведення лотерей, є одним з основних інструментів фінансування потреб культурної спадщини.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за бюджетною програмою 3801280 «Фонд розвитку закладів загальнодержавного значення, в тому числі їх будівництво» визначені загальні видатки 54 600,00 тис. гривень, при цьому з них із спеціального фонду 54 600,00 тис. гривень.

До листа МКІП від 14.03.2024 долучено, наказ МКІП від 13.02.2023 № 68 «Про затвердження паспорта бюджетної програми за КПКВК 3801280 на 2023 рік», яким затверджено паспорт бюджетної програми за КПКВК 3801280 на 2023 рік, де передбачено, що загальний обсяг бюджетних призначень / бюджетних асигнувань для фінансування зазначеної бюджетної програми складає 54 600,00 тис. грн, при цьому з них із спеціального фонду 54 600,00 тис. гривень.

Метою бюджетної програми визначено реалізацію в рамках програми «Велике будівництво» заходів, спрямованих на збереження культурної спадщини та розвиток культурного потенціалу України. Запровадження заходів щодо увічнення пам`яті жертв та постраждалих від Голодомору 1932 1933 років в Україні та вшанування подвигу учасників Революції гідності, увічнення пам`яті Героїв Небесної Сотні в Україні.

Разом з тим, до листа МКІП від 14.03.2024 долучено наказ МКІП від 20.10.2023 № 570 «Про затвердження переліку проектів, які будуть реалізовані в рамках програми «Велике будівництво» у 2023 році» у якому визначені проекти, які будуть реалізовані в межах програми «Велике будівництво» у 2023 році.

В інформації МКІП зауважило, що залучення таких коштів для потреб культурної спадщини дало змогу реалізувати в рамках програми «Велике будівництво» у 2023 році 13 проектів, зокрема здійснити реставрацію покрівлі, конструктивних систем та позолоти куполів Софійського собору Національного заповідника «Софія Київська», що є вагомим внеском у збереження культурної спадщини, у виконання державою положень ст. 54 Конституції України, міжнародних конвенцій у сфері збереження культурної спадщини, а також Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Так, при пред`явленні позовної заяви прокурор зауважував, що ст. 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році кошти, отримані до спеціального фонду державного бюджету за рахунок джерел, визначених п. 5-1 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, спрямовуються відповідно до п. 5-1 ч. 4 ст. 30 цього Кодексу на здійснення заходів у сфері освіти за бюджетними програмами «Підготовка кадрів закладами вищої освіти та забезпечення діяльності їх баз практики» (код 2201160) та «Підготовка кадрів закладами фахової передвищої освіти» (код 2201420); закупівлю високовартісного медичного обладнання для закладів охорони здоров`я за бюджетною програмою «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» (код 2301400); здійснення заходів у сфері культури за бюджетною програмою «Фонд розвитку закладів загальнодержавного значення, в тому числі їх будівництво» (код 3801280); матеріально-технічне забезпечення та цифровізацію сфери фізичної культури і спорту за бюджетними програмами «Розвиток спорту серед осіб з інвалідністю та їх фізкультурно-спортивна реабілітація» (код 3401110) та «Розвиток фізичної культури, спорту вищих досягнень та резервного спорту» (код 3401220).

На підставі отриманої від МКІП інформації від 14.03.2025 прокурором встановлено виключні обставини для захисту інтересів держави, оскільки відповідачем не лише допущено порушення майнових прав держави, а й прав українського народу на відновлення об`єктів культурної спадщини, пошкоджених внаслідок збройної агресії, які підлягають судовому захисту шляхом пред`явлення до ТОВ «ЦЕНТР АКТЕОН» вимоги про стягнення коштів за нездійснену щорічну плату за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор. Ці відомості підтвердили недобросовісну поведінку відповідача під час здійснення господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор та виключний випадок для представництва прокурором інтересів держави, про що прокурором детально вказано у розділах 4 та 5 позовної заяви.

Таким чином, лише після отримання інформації МКІП від 14.03.2024 року прокурором встановлено виключні обставини, що підтверджують суспільну та державну значимість порушених інтересів, а саме про критичну потребу у забезпеченні фінансування відновлення об`єктів культурної спадщини, пошкоджених унаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема за рахунок надходжень від ліцензійних платежів організаторів азартних ігор.

До цього моменту прокурор об`єктивно не мав можливості належним чином обґрунтувати позов та подати його до суду без порушення вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо наявності підстав для представництва.

Відтак, заступник Генерального прокурора зазначив, що враховуючи, що фінансування заходів з охорони культурної спадщини здійснюється, у тому числі за рахунок надходжень до спеціального фонду державного бюджету від сплати ліцензій за діяльність у сфері організації та проведення азартних ігор, забезпечення надходження цих платежів до бюджету є складовою реалізації конституційного обов`язку держави щодо збереження культурного надбання українського народу.

Невиконання відповідачем обов`язку сплатити до бюджету плату за ліцензії на провадження діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор порушує не лише майнові права держави, а й суспільно значимі інтереси, пов`язані з реалізацією конституційного обов`язку держави щодо охорони культурної спадщини як фундаменту української ідентичності.

Саме тому прокурор, отримавши від МКІП інформацію від 14.03.2024 року про критичний стан фінансування заходів із відновлення культурної спадщини, обґрунтовано встановив виключні обставини, які визначають необхідність представництва інтересів держави в суді.

Отже, з 14.03.2024 у прокурора виникли всі необхідні правові та фактичні підстави для прийняття рішення про представництво інтересів держави у цій справі.

З огляду на викладене, судом приймаються до уваги доводи заступника Генерального прокурора відносно того, що прокурор при зверненні до суду з позовом у справі № 916/1559/24 здійснював послідовні дії, спрямовані на отримання доказів на підтвердження факту порушення інтересів держави та встановлення наявності виключних обставин, необхідних для звернення до суду. Зокрема, упродовж жовтня 2023 березня 2024 року до компетентних органів (КРАІЛ, ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві, МКІП) надсилалися запити з метою з`ясування обставин несплати ліцензійних платежів та фактичного використання ліцензій відповідачем; лише після отримання інформації МКІП від 14.03.2024 прокурором було зібрано достатню сукупність даних, що підтвердили наявність порушення публічного інтересу, а саме негативні наслідки бездіяльності відповідача недоотримання державним бюджетом коштів, призначених, зокрема, на відновлення знищених об`єктів культурної спадщини України; встановлення цих обставин та зібрання відповідних доказів, поданих до суду з позовною заявою, вимагало додаткового часу, пов`язаного із витребовуванням інформації від уповноважених органів, аналізом обсягів шкоди, а також перевіркою, чи здійснює уповноважений орган (КРАІЛ) належний захист інтересів держави.

Отже, суд вважає, що виключність виявлених обставин, добросовісність та своєчасність дій прокурора, а також суспільна важливість інтересів держави, що захищаються прокурором у цій справі, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду та обґрунтованість поданого клопотання про його поновлення.

У справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи Бочан проти України, Смірнова проти України, Федіна проти України, Матіка проти Румунії та інші).

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 року по справі №160/2551/19.

Таким чином, дослідивши доводи позивача викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду щодо поважності пропуску строку, суд приходить до висновку, про доведеність поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому є достатні підстави для визнання судом таких причин поважними.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовну заяву належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, позовну заяву подано з дотриманням правил підсудності.

З наведених підстав суддя вважає за можливе продовжити розгляд справи за даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 9, 43, 46-48, 80, 94, 162-164, 194, 205, 248, 263, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити заступнику Генерального прокурора строк звернення до суду.

Продовжити розгляд справи за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Державного агентства України ПлейСіті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Актеон» про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою http://adm.od.court.gov.ua/sud1570/gromadyanam/cases/.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя С.О. Стефанов