Справа № 140/10510/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10510/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення від 12.09.2025 №38 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років;

2) зобов`язати повторно розглянути заяву від 04.09.2025 про призначення пенсії за вислугу років, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 по 20.03.1987; до пільгового стажу періоди роботи з 09.04.1987 по 15.02.1988, та з 24.04.1990 по 31.12.2005.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.09.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років, додавши до заяви необхідний пакет документів.

ГУ ПФУ в Запорізькій області розглянуло вказану заяву та прийняло рішення від 07 12.09.2025 №38 про відмову у призначенні пенсії позивачу у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач вважає вказане рішення відповідача незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

09.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом , зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Таким чином, з набранням чинності з 11.10.2017 змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі - Закон №1058) (внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148) щодо положень статті 114, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються на умовах виключно зазначеної статті Закону №1058. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Норми статті 114, п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосуванням Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2002 №383 (далі Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Записи в трудовій книжці підтверджують тільки загальний стаж роботи позивача, та вони не містять належні та достатні відомості щодо періодів і характеру виконуваної позивачем роботи та не визначають його право на пенсію на пільгових умовах.

За матеріалами пенсійної справи, страховий стаж позивача складає 20 років 11 місяців 17 днів. Стаж роботи за вислугою років складає 00 років 00 місяців 17 днів.

За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період навчання згідно диплома № НОМЕР_1 з 01.09.1985 по 20.03.1987, оскільки відсутні підписи всіх членів комісії.

Представник відповідача зауважила, що позивачем не було надано відповідних довідок для зарахування спеціального стажу, тому для зарахування періодів роботи з 09.04.1987 по 15.02.1988, та з 24.04.1990 по 31.12.2005 до пільгового стажу немає законних підстав. Також, відсутні відомості про місце проживання позивача.

Враховуючи вищенаведені факти та обставини, ГУ ПФУ в Запорізькій області було прийнято рішення №38 від 12.09.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 через відсутність необхідного спеціального стажу роботи.

10.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що положеннями підпункту 2 п. 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому п. 1 вказаної постанови, зараховується на пільгових умовах особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби - один місяць служби за 40 днів.

Отже, особам, які проходили військову службу в Державній кримінально-виконавчій службі, вислуга років, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону №2262-XII обчислюється на пільгових умовах - один місяць служби за сорок днів.

Таким чином, відповідач при розгляді заяви позивача з поданими документами про призначення йому пенсії за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу у розмірі 20 років 5 місяців 20 днів.

Тобто, з урахуванням вищевикладеного, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ, оскільки на день звільнення мав вислугу більше 20 років.

Представник позивача зауважено, що позивачу була призначена пенсія за вислугу років з 31.12.2005, про що свідчить посвідчення № НОМЕР_2 та довідка форми ОК-5 від 04.09.2025.

Мотивами прийняття спірного рішення слугувало те, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання згідно диплома № НОМЕР_1 від 21.03.1987, оскільки відсутні підписи всіх членів комісії.

Крім цього, у рішенні відповідача вказано, що страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців 17 днів, стаж роботи за вислугою років складає 00 років 00 місяців 17 днів. Довідок для зарахування спеціального стажу не надано.

Представником позивача наголошено, що станом на день звільнення позивача, визначена вислуга років служби становить в календарному обчисленні 15 років 08 місяців 07 днів, про що свідчать записи у трудовій книжці НОМЕР_3 .

Відтак, рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.09.2025 №38 є протиправним та підлягає скасуванню.

Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років, додавши до заяви необхідний пакет документів.

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок №22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності передана на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів відповідач прийняв рішення від 12.09.2025 №38 про відмову у призначенні пенсії позивачу у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Мотивами прийняття даного рішення слугувало те, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання згідно диплома № НОМЕР_1 від 21.03.1987, оскільки відсутні підписи всіх членів комісії.

Крім цього, у рішенні відповідача вказано, що страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців 17 днів, стаж роботи за вислугою років складає 00 років 00 місяців 17 днів. Довідок для зарахування спеціального стажу не надано.

Однак представник позивача вважає, що станом на день звільнення позивача, визначена вислуга років служби становить в календарному обчисленні 15 років 08 місяців 07 днів, про що свідчать записи у трудовій книжці НОМЕР_3 (запис №8).

Вважають, що прийняте відповідачем рішення стосовно не зарахування даних пільгових періодів, незаконним. Трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач через свого представника звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо не зарахування періоду навчання згідно диплома № НОМЕР_1 від 21.03.1987, оскільки відсутні підписи всіх членів комісії, слід вказати наступне.

Періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Ними, зокрема, є час догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку, військова служба, навчання (за денною формою) у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Після 01.01.2004 до страхового стажу зараховується час навчання лише за умови добровільної сплати єдиного соціального внеску.

Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до запису №44 у трудовій книжці НОМЕР_4 позивач начався у СПТУ-2 м. Здолбунів з 01.09.9185 по 20.03.1987 відповідно до диплому № НОМЕР_1 від 21.03.1987. Номер диплома, який зазначений у трудовій книжці НОМЕР_4 відповідає номеру диплома, який доданий до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при оформленні підтверджуючих документів.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів установи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періоду навчання позивача у СПТУ № 2 м. Здолбунова Рівненської області з 01.09.1985 по 20.03.1987, тому вказаний період має бути зарахований до стажу роботи.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу період роботи з 09.04.1987 по 15.02.1988, слід вказати наступне.

У відповідності до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону №1058 (до 01.01.2004).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядку №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок ведення трудових книжок передбачений наказом Міністерства праці України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58).

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Також, відповідно до пункту 2.13. Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (введено в дію Постановою ВР №1931-ХІІ від 06.12.1991) до страхового стажу зараховується будь-яка інша робота за умови сплати страхових внесків до Пенсійного Фонду України.

Відповідно до статті 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного Фонду України відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років, за наявності страхового стажу від 25 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу 15 років.

Також, відповідно до ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, за наявності страхового стажу 32 роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 «Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників» розділу ХІV 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Таким чином, з набранням чинності з 11.10.2017 змін до Закону №1058 (внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148) щодо положень статті 114, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються на умовах виключно зазначеної статті Закону №1058.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Норми статті 114, п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосуванням Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2002 №383 (далі Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, визначений Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Пунктом 1 Порядку №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом. 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5 до Порядку № 637).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також кількість простоїв, відпусток без збереження заробітної плати тощо.

Таким чином, період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві.

Відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.02.1992, встановлено наявність професії машиністів і помічників машиністів паровозів і парових кранів на залізничному ходу, машиністів і помічників машиністів тепловозів, машиністів і помічників машиністів електровозів, машиністів і помічників машиністів дизель-поїздів.

Відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, списки професій та посад яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 при досягненні чоловіками 55 річного віку, при загальному стажі роботи на 11.10.2017 26 років 6 місяців, в т.ч. з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, до пільгового стажу за Списком №2 слід зарахувати період роботи з 09.04.1987 по 23.07.1987 в «Локомотивному депо Ковель» на посаді помічника машиніста тепловоза, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки дана посада входить у список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.02.1992.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 позивач з 24.07.1987 по 15.02.1988 працював на посаді слюсар-ремонтник в господарському цехові по 3-го розряду, стосовно даного періоду суд зазначає наступне.

Ця професія є поширеною у виробництвах і згадується у Списку №2 (Постанова Кабміну №461 від 24.06.2016, раніше Список №2, затверджений Постановою №1173 від 22.08.1992).

Проте, вона туди входить не загалом, а тільки для певних виробництв і цехів.

Суд вважає, що господарський цех це допоміжний підрозділ, який обслуговує все підприємство, а не бере участі у основному технологічному процесі.

Розряд (2-й, 3-й, 4-й і т.д.) визначає кваліфікацію, але не впливає на право пільги. Важливе місце роботи і характер умов праці.

Разом з тим суд зауважує, що даний період роботи може зараховуватись до пільгового стажу, якщо підприємство надасть довідку, що господарський цех обслуговував шкідливе або небезпечне виробництво; атестацію робочого місця, де підтверджено наявність шкідливих умов (наприклад, робота з токсичними речовинами, у важких температурних умовах тощо).

Тому, суд вважає, що за відсутності відповідних довідок для зарахування спеціального стажу, відповідач правомірно не зарахував до пільгового стажу період роботи 24.07.1987 по 15.02.1988.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 23.06.2005 р №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713-IV) правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону №2713-IV служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон України №2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

В силу положень п. а ст. 12 Закону України № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Згідно ст. 17-1 Закону України № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 у №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж ст. 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується служба в Державній кримінально-виконавчій службі.

Положеннями підпункту 2 п. 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому п. 1 вказаної постанови, зараховується на пільгових умовах особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби - один місяць служби за 40 днів.

Суд зауважує, що ст. 12 Закону №2262-ХІІ визначені умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ також регулює питання обчислення саме вислуги років, однак за наявності у конкретної особи певних умов при проходженні служби, які обумовлюють застосування пільг при призначенні пенсії згідно Закону №2262-ХІІ.

В свою чергу, згідно з Постановою №393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Отже, особам, які проходили військову службу в Державній кримінально-виконавчій службі, вислуга років, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону №2262-XII обчислюється на пільгових умовах - один місяць служби за сорок днів.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі №620/940/19.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 (запис №8) позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та кримінально-виконавчій системі безперервно 15 років

08 місяців 17 днів.

Разом з тим суд зауважує, що позивачу призначена пенсія вислугу років з 31.12.2005, про що свідчить посвідчення № НОМЕР_2 та довідка форми ОК-5 від 04.09.2025.

З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ, оскільки на день звільнення мав вислугу більше 20 років, тобто відповідачем було обраховано страховий стаж, відповідно до норми: один місяць служби за 40 днів.

Однак, згідно із матеріалами справи судом встановлено, що позивач звернувся із заявою до органів ПФУ для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, списки професій та посад яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 при досягненні чоловіками 55 річного віку, при загальному стажі роботи на 11.10.2017 26 років 6 місяців, в т.ч. з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Суд зауважує, що для призначення даного виду пенсії потрібен стаж не менше 12 років 6 місяців на професіях та посадах яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583. Служба в органах внутрішній справах та кримінально-виконавчій службі не входить у вищенаведений список.

Як судом встановлено, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 09.04.1987 по 23.07.1987. Саме даний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу, відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, загальна вислуга років для призначення даного виду пенсії становить 3 місяці 14 днів, що є недостанім, відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію є саме ГУ ПФУ у Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дії відповідача та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 по 20.03.1987 та до пільгового стажу період роботи з 09.04.1987 по 23.07.1987.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме діями ГУ ПФУ в Запорізькій області, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 484,48 грн, сплачений в розмірі 968,96 грн квитанцією від 15.09.2025 (а.с. 6).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 по 20.03.1987, та до пільгового стажу період роботи з 09.04.1987 по 23.07.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 по 20.03.1987 та до пільгового стажу період робот з 09.04.1987 по 23.07.1987.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, 158-Б, ).

Суддя В.В. Дмитрук