Справа № 140/8659/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8659/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Док-Агро до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Док-Агро (далі ТОВ Док-Агро, позивач) звернулося з позовом до Львівської митниці (далі митниця, митний орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 18.04.2025 №UA209000/2025/100171/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001184.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при декларуванні імпортованого товару - кормової добавки L-аргінін позивач обрав перший метод визначення митної вартості товару (за ціною договору), передбачений статтею 57 Митного кодексу України (далі - МК України). Для митного оформлення позивач подав повний пакет документів, визначений частиною другою статті 53 МК України, зокрема зовнішньоекономічний контракт, специфікацію, інвойси, платіжні документи SWIFT, коносамент, сертифікати походження та якості, договір-заявку на перевезення та довідку про транспортні витрати.

На переконання позивача, підстав для витребування додаткових документів у митного органу не було, оскільки жоден із поданих документів не містив розбіжностей, ознак підробки чи неповноти відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Митниця, всупереч вимогам частини третьої статті 53 та частини другої статті 55 МК України, не навела конкретних обґрунтованих причин сумнівів, не провела консультацій із декларантом, а лише формально направила електронне повідомлення із переліком загальних документів.

Позивач зазначив, що рішення митного органу побудоване на припущеннях та суб`єктивних оцінках, зокрема щодо строку дії зовнішньоекономічного контракту, якості товару, наявності відміток на експортній декларації та непропорційності транспортних витрат. Усі ці зауваження позивач вважає безпідставними, посилаючись на постанови Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №810/4116/17, від 13.10.2020 у справі №826/13139/15, та від 19.01.2023 у справі №620/11835/20, у яких викладено правові висновки щодо меж повноважень митного органу та презумпції правомірності заявленої митної вартості.

З огляду на це, позивач вважає, що відповідач порушив вимоги статей 52-55, 57, 58 МК України, а також пунктів 1, 8 статті 257 цього Кодексу, що регламентують порядок декларування та перевірки митної вартості.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Львівська митниця у поданому відзиві заперечила проти задоволення позову, вважаючи рішення про коригування митної вартості законним і обґрунтованим. Відповідач послався на частини третю, четверту статті 53, частину шосту статті 54 та частину двадцять першу статті 58 МК України, зазначивши, що декларантом не надано документів, які б підтверджували всі складові митної вартості товару.

На думку митного органу, під час аналізу поданих документів були виявлені такі невідповідності: відсутні документи про пролонгацію зовнішньоекономічного контракту №23SK414 від 03.08.2023 року; не надано документів, що підтверджують якість товару відповідно до норм виробника, а також документів, що засвідчують виробника товару; експортна декларація країни відправлення не містить відміток митних органів; транспортні витрати розподілені непропорційно щодо відстані, що, на думку митниці, свідчить про заниження митної вартості.

Митниця вважає, що зазначені невідповідності перешкоджають перевірці достовірності заявленої митної вартості, а тому коригування здійснено правомірно. При цьому відповідач послався на Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65, та на обов`язок митних органів забезпечувати митний контроль відповідно до пункту 4 частини другої статті 544 МК України.

У відповіді на відзив ТОВ Док-Агро зазначило, що Львівська митниця не спростувала жодного аргументу позову й фактично погодилась із наведеними обставинами. Відзив не містить посилань на конкретні докази, як того вимагають пункти 4-5 частини другої статті 162 КАС України, та не містить аналізу поданих доказів.

Позивач підкреслив, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень, порушив порядок визначення митної вартості, визначений статтями 57-64 МК України, не провів консультацій, не обґрунтував неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, і тим самим діяв усупереч принципу послідовності, встановленому статтею 58 МК України.

Також позивач звернув увагу на усталену практику Верховного Суду (постанови від 25.02.2020 у справі №260/718/19, від 27.04.2020 у справі №140/804/19, від 24.05.2023 у справі №380/17250/21), згідно з якою: спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) не є підставою для автоматичного коригування митної вартості; відсутність відміток на експортній декларації країни відправлення не свідчить про її недійсність; різниця в транспортних витратах не може бути самостійною підставою для відмови у визнанні заявленої вартості.

Позивач вважає, що митний орган порушив вимоги частин першої-третьої статті 2 та частини другої статті 19 Конституції України, діяв поза межами наданих повноважень і не дотримався принципів законності, обґрунтованості та пропорційності, передбачених частиною третьою статті 2 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ Док-Агро (покупець) та Aollen Biotech Co., Ltd./12F, Bandao Mansion, No.182-8 Haier Road, Qingdao 266061 (продавець, Китайська Народна Республіка) укладено зовнішньоекономічний контракт №23SK414 від 03.08.2023, відповідно до специфікації №10 від 07.01.2025 до якого продавець поставив покупцю товар - L-аргінін (L-Arginine) - кормову добавку для сільськогосподарських тварин загальною вартістю 69 600,00 доларів США.

Відповідно до пункту 5.1 контракту якість товару повинна відповідати нормам заводу-виробника, що підтверджується сертифікатом якості №DHAF240813 від 13.08.2024 року та сертифікатом походження №CCPIT885 від 22.01.2025.

Пунктом 11.1 контракту передбачено, що контракт діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання договору продавцем виставлено інвойс №QK25YY0060 від 12.01.2025 року, а покупцем здійснено оплату за двома платіжними документами SWIFT (від 10.01.2025 та від 17.01.2025) на загальну суму 69 600,00 доларів США.

Умови поставки визначені в специфікації №10 від 07.01.2025 до вищенаведеного контракту як CIF Klaipeda (Інкотермс 2020).

Факт транспортування та розподіл витрат підтверджено договором-заявкою №07/04-Д-1 від 07.04.2025, рахунком перевізника №27 від 17.04.2025 та довідкою перевізника №7 від 17.04.2025.

Судом встановлено, що ТОВ Док-Агро через уповноваженого декларанта ФОП ОСОБА_1 на митний пост Львівської митниці подано митну декларацію (МД) від 17.04.2025 №25UA01U0, за якою задекларовано ввезення товару L-аргінін (L-Arginine) - 20000 кг, кормова добавка для сільськогосподарських тварин. CAS Number: 74-79-3, молекулярна формула C6H14N4O2. Являє собою висушений екстракт продуктів ферментації Corynebacterium glutamicum і містить L-аргінш як активну речовину. Зовнішній вигляд - кристалічний порошок білого кольору, частково розчинний у воді. Застосовують для збагачення комбікорму аргоніном за допомогою преміксу. Кількість амінокислоти, що вводиться, визначається рівнем протеїну в раціоні й амінокислотним складом його компонентів. Сумісний з усіма інгредієнтами кормів, лікарськими препаратами та іншими кормовими добавками. Не містить наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів. Виробник: CJ (Shenyang) Biotech Co. Ltd..

У вказаній МД декларації митна вартість товару визначена за основним - першим методом, а саме за ціною товару - 69 600,00 доларів США та з урахуванням витрат на транспортування товару до митного кордону України на суму 106 625,56 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: сертифікат якості (Certificate of quality) від 13.08.2024; пакувальний лист (Packing list) від 12.01.2025; рахунок-проформу (Proforma invoice) №PI25K0007 від 07.01.2025; рахунок-фактуру (Commercial invoice) №QK25YY0060 від 12.01.2025; коносамент (Bill of lading) №CNTAO від 19.01.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 15.04.2025; супровідний документ T1 №25LTLRK0 від 16.04.2025; сертифікат походження товару (Certificate of origin) № CCPIT885 / 25C3702Q683 від 22.01.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №25L0001073 від 15.04.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №27 від 17.04.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №7 від 17.04.2025; страховий поліс №157112 від 19.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №23SK414 від 03.08.2023; доповнення до договору (специфікація) №10 від 07.01.2025; договір про надання послуг митного брокера №05/01/2023 від 05.01.2023; договір про перевезення №07/04-Д-1 від 07.04.2025; договір про перевезення №2024/05/31 від 31.05.2024; інформацію про позитивні результати державних видів контролю (ідентифікатор 12757751) від 17.04.2025; копію митної декларації країни відправлення №00001180 від 19.01.2025.

Однак Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 18.04.2025 №UA209000/2025/100171/1, з якого слідує, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності.

Пунктом 11.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.08.23 №23SK414 передбачено, що даний контракт діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за контрактом сторонами. Документів на пролонгацію договору не надано, а також відсутня інформація щодо виконання зобов`язань за таким договором.

Положенням п. 5.1. контракту передбачено що якість товару повинно відповідати нормам, заводу виробника товару. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджують виробника товару. Митниця зазначає, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД.

Експортна декларація країни відправлення №00001180 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару, (в розділі Номер коносаменту) зазначено відомості про коносамент, який до митного оформлення не надано, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними.

Розмір транспортних витрат непропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 940 км, а вартість 62 000 грн - що становить 65,96 грн/км, відстань по території України 144 км, а вартість 15 500 грн - що становить 107,64 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 (визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій Облік і калькулювання собівартості перевезень визначено: Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності, на думку митного органу, всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 МК України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також митниця зазначила, зо декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом надано: рахунок-проформу; платіжні документи; експортну декларацію, яка заповнена в режимі транзиту, де відсутні числові дані.

Разом з тим, решти документів, які спростовують розбіжності, виявлені митним органом, декларантом на вимогу митниці не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість. Митниця зазначила, що провела консультацію з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Додатково митний орган вказав, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застововано метод 2б (ст.60 МК України). Митну вартість митниця визначила на підставі МД №25UA00U1 від 17.04.2025, де митна вартість товару (Аміносполуки не тваринного походження - аргінін (L-Arginine) 98% - 20000 кг. У вигляді кристалічного порошоку білого кольру. Вміст активної речовини 98.5%. CJ (Shynyang) Biotech Co.,Ltd.) становить 4,30 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

Також внаслідок прийняття цього рішення Львівська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001184.

Товар був випущений у вільний обіг відповідно до митної декларації від 22.04.2025 №25UA28U3 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в митному оформленні товарів, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: сертифікат якості (Certificate of quality) від 13.08.2024; пакувальний лист (Packing list) від 12.01.2025; рахунок-проформу (Proforma invoice) №PI25K0007 від 07.01.2025; рахунок-фактуру (Commercial invoice) №QK25YY0060 від 12.01.2025; коносамент (Bill of lading) №CNTAO від 19.01.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 15.04.2025; супровідний документ T1 №25LTLRK0 від 16.04.2025; сертифікат походження товару (Certificate of origin) № CCPIT885 / 25C3702Q683 від 22.01.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №25L0001073 від 15.04.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №27 від 17.04.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №7 від 17.04.2025; страховий поліс №157112 від 19.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №23SK414 від 03.08.2023; доповнення до договору (специфікація) №10 від 07.01.2025; договір про надання послуг митного брокера №05/01/2023 від 05.01.2023; договір про перевезення №07/04-Д-1 від 07.04.2025; договір про перевезення №2024/05/31 від 31.05.2024; інформацію про позитивні результати державних видів контролю (ідентифікатор 12757751) від 17.04.2025; копію митної декларації країни відправлення №00001180 від 19.01.2025.

Додатково на вимогу митниці позивач подав платіжні документи SWIFT від 10.01.2025 та від 17.01.2025 на загальну суму 69 600,00 доларів США, що підтверджують оплату за задекларований товар.

Суд зазначає, що рахунок-проформу №PI25K0007 від 07.01.2025 та експортну декларацію №00001180 від 19.01.2025 декларант первинно долучав до МД від 17.04.2025 №25UA01U0, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001184.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, специфікацією №10 від 07.01.2025 до контракту №23SK414 від 03.08.2023 визначено предмет, умови поставки та оплати, а також ціну товару (69 600,00 доларів США). Також надано транспортні документи, що підтверджують вартість транспортування товару.

Відносно розбіжностей у поданих документах, суд зазначає наступне.

Митниця послалася на пункт 11.1 зовнішньоекономічного контракту №23SK414 від 03.08.2023, відповідно до якого дія договору встановлена до 31.12.2024 р., та зазначила, що документів на його продовження не надано.

Суд встановив, що у цьому ж пункті контракту прямо передбачено, що дія договору триває до повного виконання зобов`язань сторонами, тобто договір має умовно-безстроковий характер. Крім того, відповідачу було подано специфікацію №10 від 07.01.2025 до контракту, банківські платіжні документи SWIFT, коносамент та рахунок-фактуру, які підтверджують фактичне виконання зобов`язань після 31.12.2024.

Більше того, на підтвердження продовження дії контракту позивач надав суду додаткову угоду №3 від 31.12.2024 до вищенаведеного контракту, дію якого продовжено до 31.12.2026.

Щодо нібито відсутності документів, що підтверджують якість товару.

Митниця вказала, що декларант не надав документів, які підтверджують якість продукції за нормами заводу-виробника.

Суд установив, що до митного оформлення декларантом подано: сертифікат якості (аналізу) №DHAF240813 від 13.08.2024 та сертифікат походження товару №CCPIT885 від 22.01.2025.

Ці документи є належними доказами якості та походження товару згідно з пунктом 7 частини третьої статті 53 МК України. Закон не зобов`язує подавати копії технічних регламентів, ліцензій чи сертифікатів системи якості, якщо наявні документи підтверджують виробника та якісні характеристики товару.

Надані документи належним чином засвідчують якість продукції, однак відповідач не спростував їх достовірність, не пояснив, чому їх недостатньо, а також не обґрунтував, яким чином відсутність додаткових документів впливає на визначення митної вартості, адже наведені документи не містять цінових показників і не змінюють базу обчислення митної вартості.

Таким чином, твердження митного органу є формальними, непослідовними та побудованими на припущеннях, що прямо суперечить позиції Верховного Суду під час розгляду аналогічних спорів.

Щодо відсутності відміток на експортній декларації, суд зазначає наступне.

Відповідно до міжнародної практики, електронні експортні декларації у країнах- відправлення не обов`язково містять візуальні відмітки, печатки чи підписи, а обробляються у цифровій формі відповідними митними органами. Факт її оформлення сам по собі свідчить про проходження відповідної митної процедури.

Варто зауважити, що, експортна декларація країни виробника - це документ, оформлений в країні експорту товару - в Китаї у відповідності до законодавства Китаю, без застосувань норм українського законодавства, зокрема, інформація в декларацію країни відправника вноситься безпосередньо самим відправником за участі митного органу цієї країни, а тому українська компанія-покупець не має способів та можливостей впливати на цей процес. Відтак, дані обставини не можуть впливати на правильність обчислення митної вартості товарів.

На думку суду, відсутність відміток на електронній експортній декларації не може бути підставою для сумніву в її дійсності або у факті здійснення експорту.

Посилання митного органу на те, що коносамент не надано є неправдивим і спростовується наявними у справі доказами, що підтверджують подачу коносаменту в електронній формі разом із митною декларацією.

Щодо непропорційності вартості транспортних витрат до кордону України та на території України слід зазначити наступне.

При визначенні вартості зазначених послуг відповідач застосував порівняльний метод на підставі аналізу вартості маршруту іноземною територією до кордону України та вартості маршруту територією України. При цьому єдиним показником, який було взято до уваги, - стала відстань у кілометрах.

Проте слід наголосити, що порядок формування вартості транспортних послуг на території України та за її межами на законодавчому рівні не встановлений.

Крім того, митний орган не уповноважений у рішенні про коригування митної вартості товарів перевіряти економічну доцільність визначення вартості перевезення товару до митного кордону України та подальшу вартість такого перевезення товару до пункту призначення, оскільки такі складові загальної вартості перевезення товару самостійно визначаються сторонами договору перевезення. Перевізник вправі сам формувати ціноутворення того чи іншого перевезення з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик. Відмінність вартості перевезення до кордону України та по території України не може свідчити про заниження транспортних витрат до кордону України.

07.04.2025 року між ФОП ОСОБА_2 (перевізник) та ТОВ Док-Агро (замовник) укладено договір-заявку перевезення вантажів №07/04-Д-1.

Суд звертає увагу на те, що вартість транспортних послуг погоджена між замовником та перевізником, однак ціна встановлена саме ФОП ОСОБА_2 в договорі-заявці перевезення вантажів №07/04-Д-1 від 07.04.2025 та конкретизована і підтверджена в довідці №7 від 17.04.2025.

У даному випадку вартість транспортування товару є чітко визначеною і перевізник самостійно встановлює її розмір, виходячи із власних розрахунків та міркувань. Твердження митного органу про те, що сума транспортних витрат є економічно необґрунтованою є його припущеннями, оскільки не ґрунтується на будь-яких достовірних та належних джерелах інформації.

Перевізником надано Рахунок на оплату №27 від 17.04.2025, відповідно до якого вартість перевезення від пункту завантаження м. Клайпеда (Литва) до кордону України становить 62 000,00 грн. та вартість перевезення по території України від кордону до смт. Локачі становить 15 500,00 грн.

Крім цього, посилання відповідача на вимоги Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65, є безпідставними.

Відповідно до п. 2 Методичних рекомендацій Рекомендації можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів, робіт і послуг, пов`язаних з транспортним процесом, як на транспортних підприємствах, так і на інших підприємствах, що виконують зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування, але з врахуванням технологічних і організаційних особливостей кожного підприємства. Конкретний перелік і склад статей калькулювання собівартості перевезень визначається підприємством.

Тобто, Методичні рекомендації не є обов`язковим до застосування нормативно- правовим актом, при цьому вказаний документ визначає рекомендації по формуванню саме собівартості послуг.

Положеннями п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом

Варто зазначити, що принцип свободи договору зафіксовано у ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Чинним законодавством не встановлені обмеження щодо мінімальної чи максимальної вартості міжнародних вантажних перевезень. Незгода митниці із ціновим розрахунком транспортних витрат не може бути підставою для подальшого коригування митної вартості товару. Відомості зазначені в згаданих документах не містять ознак неправдивості, узгоджені між собою. Відповідачем не обґрунтована неможливість перевірити числовий розрахунок митної вартості, не наведено, який конкретно документ, на думку Львівської митниці, містить неправдиві відомості.

Всі вищевказані документи були надані митному органу для підтвердження митної вартості товару, а також чітко були відображені в митній декларації від 17.04.2025 №25UA01U0.

Відносно витребовування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості суд зазначає наступне.

За приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідач не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Аналогічно позивач не може надати страхових документів, оскільки страхування товару не здійснювалося, що підтверджується довідкою перевізника від 17.04.2025 №7. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Як зазначалося судом вище, позивачем було надано митному органу рахунок-фактуру (інвойс) та рахунок-проформу, банківські платіжні документи, копію митної декларації країни відправлення, транспортні документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару.

Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару також не визначають ціну товару для конкретно визначеного покупця, а тому не підтверджують ціну задекларованого товару.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є специфікація до зовнішньоекономічного контракту, рахунок-фактура (інвойс), а також банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати за придбаний товар.

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Відтак, наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД №25UA00U1 від 17.04.2025), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару. Між тим можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства, а формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості та автоматичною підставою для збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

При вирішенні спору суд керується усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16), за висновками якого митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На переконання суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, підстави вважати, що рішення відповідача від 18.04.2025 №UA209000/2025/100171/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення, на думку суду, є протиправним.

Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості (постанови Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №520/3246/20, від 19.08.2020 у справі №140/754/19).

Оскільки картка відмови в митному оформленні (випуску) товару №UA209230/2025/001184 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 18.04.2025 №UA209000/2025/100171/1, яке судом визнано протиправним і скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови належить задовольнити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 4844,80 грн, сплачений платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 24.07.2025 №4712.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 18.04.2025 №UA209000/2025/100171/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001184.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Док-Агро судовий збір у сумі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Док-Агро (45516, Волинська область, Володимирський район, село Кремеш, вулиця Локацька, будинок 2-а; ідентифікаційний код 40955973).

Відповідач: Львівська митниця (79007, Львівська область, місто Львів, вулиця Тадеуша Костюшко, будинок 1, ідентифікаційний код 43971343).

Суддя Н. В. Стецик