Справа № 420/7983/25
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7983/25

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 23.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛОАД ТЕХ до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛОАД ТЕХ (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці та просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000042/2 від 22.01.2025 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2023 р. між ТОВ (Покупець) та компанією Qingdao Tai Star Machinery Co., Ltd (Продавець) було укладено контракт №T2305222 та підписано специфікацію №2 від 14.06.2024 року, згідно з п.1.1 якого Продавець зобов`язується продати і поставити Покупцеві продукцію власного виробництва, іменовану надалі Товар, а Покупець згоден прийняти і оплатити Товари, що наводяться у міру потреби в окремих специфікаціях, згідно із зазначеними в них даних, відповідно до умов даного контракту.

Відповідно до п.2 контракту, ціни на Товар встановлюються в доларах США і вказані в специфікації на кожну поставку до цього контракту. Ціни за цим контрактом тверді і не підлягають зміні протягом терміну дії цього контракту. Загальна сума контракту складається з сум кожної фактичної поставки за даним контрактом.

09.01.2025 року декларант ТОВ, з метою здійснення митного оформлення поставленого за вказаним контрактом товару, подало до Одеської митниці митну декларацію №225UA39U9, в якій митна вартість визначена за основним методом - за ціною контракту.

Разом із митною декларацією та під час подальших консультацій декларант ТОВ надало до митного оформлення: пакувальний лист №T2406313-2P від 10.10.2024 р.; рахунок-фактура комерційний інвойс №T2406313-2C від 10.10.2024 р.; рахунок-проформа №T2406313 від 14.06.2024 р.; коносамент №QN24090455 від 12.12.2024 р.; міжнародна товаротранспортна накладна А№402894 від 08.01.2025 р.; міжнародна товаротранспортна накладна А№402895 від 08.01.2025 р.; міжнародна товаротранспортна накладна А№402896 від 08.01.2025 р.; сертифікат походження №24С3702A7270/50022 від 16.10.2024 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4612724 від 27.12.2024 р.; довідка про транспортні витрати №449995 від 09.01.2025 р.; прайс-лист б/н від 14.06.2024 р.; специфікація №2 від 14.06.2024 р. до контракту №T2305222 від 15.05.2023 р.; зовнішньоекономічний контракт №T2305222 від 25.05.2023 р.; договір доручення №07092023 від 07.09.2023 р. з брокером ФОП ОСОБА_1 ; договір про транспортно-експедиторське обслуговування 11/10/23 від 11.10.2023; звіти про зважування від 09.01.2025 р.; копія митної декларації країни відправлення № 0040609 від 14.10.24р.; лист декларанта від 22.01.2025 р.; банківський платіжний документ P241205983 від 05.12.2024 р.; платіжна інструкція в іноземній валюті №20 від 08.10.2024 р.; платіжна інструкція в іноземній валюті №15 від 19.06.2024 р.; акт звірки взаємних розрахунків №б/н від 22.01.2025 р.; лист імпортера №032-01 від 21.01.2025 р.; сертифікат якості б/н від 25.05.2023 р.; додаткова угода №1 від 29.12.2023 р.; лист експортера №б/н від 21.01.2025 р.; акт огляду 25UA39U9 від 10.01.2025 р.; додаткова угода до договору №11/10/23 від 11.10.23 від 31.10.2023 р.; договір про транспортно-експедиторське обслуговування 11/10/23 від 11.10.2023 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №LS4612724 від 27.12.2024 р. (додаток п. 16 до позову); лінійний (мастер) коносамент №MEDUQW936379 від 21.10.2024 р.; цінова довідка 253/2 від 09.01.2025 р.; переклад комерційного рахунку; переклад пакувального листа; переклад сертифікату про походження; переклад експортної декларації.

Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000042/2 від 22.01.2025 року.

В обставинах прийняття рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО Інспектор та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів є більшим, ніж заявлено декларантом.

З огляду на рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000042/2 від 22.01.2025 року, відповідачем були виявлені наступні розбіжності у документах, які були надані позивачем:

1) 1) поставка товару здійснювалась на підставі контракту від 25.05.2023 № T2305222 (далі - Контракт), укладеного між QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD. (продавець) та ТОВ (покупець), згідно з яким, зокрема: оплата за контрактом проводиться в наступному порядку: авансовий платіж в розмірі 100 відс. загальної вартості товару по специфікації (пункт 3.3.1); супровідні документи, що відправляються продавцем покупцеві, містять, серед іншого, сертифікат про походження та сертифікат якості (пункт 6.3); якість товару, що поставляється, повинна відповідати технічним умовам і стандартам, зазначеним у специфікації, і повинна бути завірена сертифікатом якості заводу-виробника (пункт 7.1); контракт складено в двох рівно автентичних примірниках англійською та українською мовами і містить 7 (сім) підписаних сторінок (пункт 13.1); контракт набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2023 (пункт 13.2); всі зміни і доповнення до контракту дійсні лише в тому випадку, якщо вони вчинені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох сторін (пункт 14.2). контракт та специфікація від 14.06.2024 №2 не містять підписів уповноваженої особи компанії QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD, що з урахуванням пунктів 13.2 та 14.2 контракту, може свідчити про нечинність таких контракту та специфікації від 14.06.2024 №2. Крім того, контракт містить лише 6 сторінок, що не узгоджується з пунктом 13.1 контракту та свідчить про ненадання його в повному обсязі. Разом з тим, заявлені у ЕМД від 09.01.2025 №25UA39U9 відомості про виробника товару QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD. не підтверджується товаросупровідними документами та фотографіями, здійсненими під час митного огляду товару, що ставить під сумнів заявлення таких відомостей. При цьому, визначених пунктами 6.3 та 7.1 контракту сертифіката якості на розгляд не надано;

2) відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (далі - Наказ №599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Поставка товару здійснювалась на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 11.10.2023 № 11/10/23 (далі - Договір), укладеного між ТОВ ЛАМАН ШИПІНГ (експедитор) та ТОВ (клієнт), згідно з яким, зокрема: під кожне перевезення клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також інша необхідна інформація, що стосується організації ТЕО (пункт 1.3); експедитор зобов`язаний: за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надати інші послуги клієнту за погодженням сторін (пункт 2.1.1); після надання послуг укласти акт виконаних робіт (послуг) та надати його клієнту (пункт 2.1.6); клієнт зобов`язаний забезпечити маркування, упаковку вантажу, його розміщення/кріплення в контейнері, вагоні та/або в автотранспорті, для збереження вантажу, транспорту, контейнеру на весь час перевезення, експедирування, оброблення вантажу (пункт 3.1.3); клієнт оплачує: при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт - платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.), протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту.(пункт 4.1.3.1); при перевезенні вантажу автомобільним та/або залізничним транспортом (при наземній доставці) - оплата здійснюється клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/ видання експедитором рахунку, проте до вивантаження вантажу на складі клієнта (пункт 4.1.3.3); експедитор залишає за собою право зобов`язати клієнта, шляхом виставлення рахунку, здійснити передоплату за послуги, пов`язані з тривалим перебуванням вантажу у порту/на терміналі, які перебувають у порту/терміналі понад безоплатного періоду зберігання вантажу (у контейнерах), встановленого згідно з умовами порту/терміналу/ агента контейнерної лінії, у тому числі за послуги зберігання вантажу (в т.ч. у контейнері) та штраф за понаднормативне використання контейнера (демередж) тощо, до моменту вивезення вантажу з порту/терміналу. Штрафи, непередбачені додаткові витрати, що виникли не з вини експедитора, оплачуються клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання експедитором рахунку, але до вивозу/ отримання вантажу зі станції/терміналу/порту призначення, якщо інший порядок оплати не було погоджено сторонами (пункт 4.1.3.6); Договір містить у собі як даний документ, так і всі інші документи (акти виконаних робіт, рахунки-фактури, заявки клієнта та інше), на підставі яких визначаються перелік надаваних експедитором послуг, їх ціна та інші умови договору (пункт 8.3). Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом до митного оформлення надано копії рахунку-фактури від 27.12.2024 № LS-4612724 довідку про транспортні витрати від 09.01.2025 № 449995, коносамента від 12.12.2024 №QN24090455. Однак, у митній декларації країни відправлення від 14.10.2024 №00040609 наявні відомості про коносамент №177TCACAQ29889VZF, який на розгляд не надано. Рахунок-фактура від 27.12.2024 № LS-4612724 видана експедитором значно пізніше дати експорту товару 14.10.2024, зазначеній у митній декларації країни відправлення від 14.10.2024 №00040609, що суперечить умовам оплати транспортно-експедиторських послуг, визначених пунктом 4.1.3.1 Договору. Разом з тим, банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури від 27.12.2024 № LS-4612724 на розгляд не надано, хоча з урахуванням умов пункту 4.1.3.1 Договору станом на дату митного оформлення товару оплата за таким рахунком-фактурою повинна бути здійснена;

3) у наданому до митного оформлення прас-листі виробника товарів від 14.06.2024 б/н не зазначено термін його дії.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Суд також зазначив, що приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Апеляційний суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги зауваження відповідача до умов оплати за товар.

Також суд наголошує, що сертифікат походження товару та сертифікат якості не є документами, що підтверджують вартість імпортованого товару, відповідно, їх неподання декларантом не може бути підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Окрім того, зауваження відповідача до кількості сторінок та підпису контракту №Т2305222 від 25 травня 2023 року є безпідставними, оскільки в листі імпортера №032-01 від 21.01.2025 року наведено пояснення, що друкована форма контракту Т2305222 від 25 травня 2023 року через особливості текстового редактора Word має останню пусту сторінку під №7 без тексту.

Згідно листа експортера №б/н від 21.01.2025, QINGDAO TAI STAR MACHINERY CO., LTD. підписує усі документи печаткою підприємства. Наявність даної печатки на документі означає згоду компанії з його змістом та зобов`язання щодо виконання зазначених у ньому умов.

Стосовно зауважень митного органу щодо товарно-транспортних документів, апеляційний суд зазначає, що документ під номером №177TCACAQ29889VZF це не коносамент, а букінг заявка експедитора судноплавній лінії на перевезення, а коносамент не міг бути зазначений, так як на момент оформлення експортної декларації він ще не був виданий, оскільки він видається перевізником після завантаження на борт судна, а брокер зазначив як товаросупровідний документ те, що в нього було на момент оформлення.

Букінг вказано у лінійному (мастер) коносаменті коносамент між експедитором та судноплавною лінією, який додатково надано: коносамент MEDUQW936379 від 21.10.2024 р.

Крім того, з метою підтвердження умов оплати транспортно-експедиторських послуг позивач надав відповідачу додаткову угоду до договору №11/10/23 від 11.10.23 від 31.10.2023 р.

При цьому, умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати транспортно-експедиторських послуг не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Стосовно зауважень відповідача до наданого позивачем прайс-листа колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено жодного нормативно-правового акту, яким встановлено вимоги до оформлення прайс-листа та відповідно необхідності зазначення в ньому конкретного покупця товарів чи необмеженого кола осіб. Прайс-лист складається виробником товару, а покупець не може нести відповідальність за неповноту його оформлення.

Апеляційний суд також критично ставиться щодо витребування митним органом додаткових документів, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 13.10.2021 року по справі №804/15600/15, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У вказаній постанові Верховний Суд звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Отже, в межах даної справи, позивачем надані документи, які підтверджують, на думку суду, митну вартість товару, що заявлена у митній декларації, вимога щодо надання додаткових документів і посилання на ненадання таких документів, як на підставу для відмови у митному оформленні товару, за заявленою позивачем митною вартістю, є безпідставними.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару №UA500500/2024/000042/2 від 22.01.2025 року прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто, митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи, а відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді 1-ї інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду 1-ї інстанції у цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк