Справа № 335/9024/25
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9024/25 2-а/335/165/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суду міста Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 поданим через представника адвоката Насальську Ганну Олександрівну до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом поданим через представника - адвоката Насальську Г.О. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Номер позивача у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів: 0015.

08 серпня 2025 року позивач сформував новий електронний військово-обліковий документ через мобільний застосунок «Резерв+». У зазначеному документі з`явилась інформація про те, що позивач перебуває в розшуку за нібито порушення правил військового обліку. Як причину розшуку вказано: «ТЦК та СП 24.03.2025 звернувся до Нацполіції з метою доставки його до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Датою початку розшуку визначено 24.03.2025.

11.08.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із письмовою заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом виключення недостовірних відомостей щодо нібито порушення ним правил військового обліку. Вказана заява залишилася без розгляду та відповіді.

01.09.2025 на адвокатський запит було отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якій зазначено, що позивач 14.03.2025 нібито не з`явився за повісткою для уточнення даних. При цьому вказано, що доказів поважності причин неявки він не надав, а в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 210-1 КУпАП.

Додатково вказав, що копія підтвердження поштового відправлення фактично долучена до відповіді на адвокатський запит долучена не була, тому позивач даний документ не отримав.

Також позивач зазначив, що відповідно до військово-облікового документа, 16.07.2024 позивач оновив свої військово-облікові дані, що підтверджує своєчасне уточнення ним даних. Крім того, позивач не отримував повістки про необхідність явки 14.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:00 годині.

01.09.2025 року позивач подав заяву через офіційний мобільний застосунок «Резерв +» щодо нібито визнання факту порушення, яке, за твердженням ІНФОРМАЦІЯ_4 , мало місце 14.03.2025.

02.09.2025 позивачу стало відомо про винесення постанови № R51619, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, вважали, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню. Матеріали адміністративної справи не містять беззаперечних доказів наявності вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вказують на те, що факт порушення позивачем ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підтверджується жодними належними доказами. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є безперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вважають постанову винесену 02 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 17.09.2025 відкрито провадження по справі, призначено судове засідання.

Представник відповідачав судове засідання не з`явився, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надавали.

07.10.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про задоволення його вимог, оскільки відповідачем не надано жодних пояснень та доказів правомірності свого рішення.

Дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Номер позивача у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів: 0015.

08 серпня 2025 року позивач сформував новий електронний військово-обліковий документ через мобільний застосунок «Резерв+». У зазначеному документі з`явилась інформація про те, що позивач перебуває в розшуку за порушення правил військового обліку. Як причину розшуку вказано: «ТЦК та СП 24.03.2025 звернувся до Нацполіції з метою доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Датою початку розшуку визначено 24.03.2025.

11.08.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із письмовою заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом виключення недостовірних відомостей щодо нібито порушення ним правил військового обліку. Вказана заява залишилася без розгляду та відповіді.

01.09.2025 на адвокатський запит було отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якій зазначено, що позивач 14.03.2025 не з`явився за повісткою для уточнення даних. При цьому вказано, що доказів поважності причин неявки він не надав, а в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. В додатках зазначено про долучення копії повістки № 2819201 та копії підтвердження поштового відправлення.

Разом з тим, копії підтвердження поштового відправлення не виявлено.

Також встановлено, що відповідно до військово-облікового документа, 16.07.2024 позивач оновив свої військово-облікові дані, що підтверджує своєчасне уточнення ним даних.

Крім того, судом не встановлено, що позивач отримував повістку про необхідність явки 14.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:00 годині.

01.09.2025 позивач подав заяву через офіційний мобільний застосунок «Резерв +» щодо не визнання факту порушення, яке, за твердженням ІНФОРМАЦІЯ_4 , мало місце 14.03.2025. Окремо зазначив, що він своєчасно оновив свої облікові дані в ТЦК та СП, тому ним не були порушені правила військового обліку.

Разом з тим, відповідно до постанови керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 № R51619 від 02.09.2025 вважаючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 210-1 КУпАП - накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що ні в постанові, ні у відповіді на адвокатський запит, відповідальною особою не зазначено конкретної частини статті 210-1 КУпАП, яку було застосовано при кваліфікації дій ОСОБА_1 .

В постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 14.03.2025 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин за повісткою не надав.

Відповідачем не надано відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Пункт 3 цієї ж статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу (далі - Указ №65).

Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Окремо, вручення громадянам повісток про явку до ТЦК та СП регламентується Порядком призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 (далі-Порядок).

Згідно абз. 1 п. 31 Порядку, повістки мають право вручати представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

В даному випадку, відповідачем не доведено того, що повістка позивачу була надіслана на його зареєстровану адресу місця перебування та поштове повідомлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, на час прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, позивач у встановленому порядку оновив дані у відповідному застосунку і відомості щодо нього були відомі.

Згідно з вимогами пп. 1 п. 27 Порядку під час мобілізації громадяни викликаються з метою:

1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів:

взяття на військовий облік;

проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);

призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Як вбачається з даної норми, військовозобов`язані не можуть викликатися до ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою, яка не передбачена в законодавстві.

Відповідно до п. 30 Порядку, повістка формується за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або бланк повістки заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Пункт 41-1 передбачає, що перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.

Матеріалів справи про адміністративне правопорушення, яка зберігається в ІНФОРМАЦІЯ_6 суду не надано.

Протоколу про адміністративне правопорушення щодо фіксації неявки 14.03.2025 позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідачем не надано. Разом з тим, позивач навів свої пояснення про те, що повістки він не отримував, що не було спростовано відповідачем.

Також, з листа т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.09.2025 вих.№ 4586, який наданий у відповідь на адвокатський запит, слідує, що станом на 01.09.2025 протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача не було, оскільки зазначено тільки про необхідність прибуття гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для його складання.

А вже 02.09.2025 позивачу надійшло повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до постанови № R51619.

З огляду на зазначене, суд вважає, що факт вручення позивачу повістки про виклик не підтверджений належними та допустимими доказами, а також встановлені порушення щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представниками громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 КУпАП. Так, відповідно до чч. 7-10 ст. 258 КУпАП (доповнена відповідною частиною згідно з Законом № 4316-IX від 13.03.2025, який набрав чинності 17.04.2025) протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Таким чином, на час події (14.03.2025) зміни до ст. 258 КУпАП щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, не набули законної сили, тому уповноважена особа повинна була скласти відповідний протокол.

Разом з тим, навіть якщо уповноважена особа помилково вважала за непотрібне станом на 01.09.2025 складення протоколу про адміністративне правопорушення, то за наявності заперечень з боку гр. ОСОБА_1 та його захисника, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення було обов`язковим.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, суд доходить висновку, що відсутні належні, достатні та допустимі докази, про те, що позивач належним чином був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14.03.2025.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірна постанова не відповідає положенням ч.2 ст.2 КАС України.

Так суд має перевірити дотримання відповідачем чи прийнято таке рішення (п.3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); (п.4) безсторонньо (неупереджено); (п.5) добросовісно; (п.6) розсудливо; (п.7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Також судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд наголошує, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що позивач знав про час, дату та місце необхідної його явки 14.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню як протиправна, оскільки відсутні докази того, що позивач достеменно знав про виклик його за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_7 та свідомо ухилявся від виконання обов`язку щодо явки за викликом, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Доводи представника позивача з приводу неправильності оформлення документів та притягнення до відповідальності за межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП, недоведеності відповідачем певних обставин також заслуговують на увагу.

За нормами п. 2 ч.3 ст. 286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 4-5, 9, 19, 25, 43-44, 72-77, 90, 168, 241-246, 258, 268, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 поданий через представника адвоката Насальську Ганну Олександрівну до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову R51619 від 02.09.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя: О.О. Романько