Справа № 580/10653/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року справа № 580/10653/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні страхового стажу в період роботи з 18.10.1985 року по 20.01.1986 року згідно запису п. 7 у трудовій книжці НОМЕР_1 та страхового стажу в період роботи з 01.07.1993 року по 01.09.1995 року, згідно довідки № 70/01-21 від 13.08.2025 року та призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж в період роботи з 18.10.1985 року по 20.01.1986 року, згідно запису у трудовій книжці НОМЕР_1 , страховий стаж в період роботи з 01.07.1993 року по 01.09.1995 року, згідно довідки № 70/01-21 від 13.08.2025 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що в період роботи з 18.10.1985 року по 20.01.1986 року згідно записів у трудовій книжці російською мовою позивачка рахувалася як ОСОБА_2 , а в оскаржуваний відповідачем період роботи з 01.07.1993 року по 01.09.1995 року анкетні дані в трудовій книжці російською мовою були вказані - ОСОБА_3 та фактично відповідають прізвищу, яке вказане в дійсному паспорті громадянки України в розділі, заповненому російською мовою, у зв`язку із чим вказані періоди роботи мають бути зараховані до страхового стажу.

Ухвалою від 25 вересня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.10.2025 представниця відповідача подала до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що під час розгляду документів, було встановлено, що запис у трудовій книжці позивачки, який засвічує період її роботи з 18.10.1985 до 20.01.1986 не підлягає зарахуванню до страхового стажу останньої, оскільки в порушення інструкції № 58 завірено роботу печаткою, яку неможливо ідентифікувати. У довідці про стаж роботи № 04-05/193.1 від 28.08.2025 та довідці про заробітну плату № 04-05/193.2 від 28.08.2025 за вищевказаний період роботи зазначено неповне ПІБ, відсутні дата та номер документів. Також не взято до уваги довідку № 70/01-21 від 13.08.2025, за період роботи з 01.07.1993 по 01.09.1995, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним особи. Зазначила, що страховий стаж позивачки становить 29 років 3 місяці 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки страховий стаж необхідний для призначення пенсії має становити - 32 роки, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.08.2025 звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення від 05.09.2025 № 81 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, зазначивши про не зарахування до стажу періоду роботи з 18.10.1985 до 20.01.1986, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою, яку неможливо ідентифікувати. У довідці про стаж роботи № 04-05/193.1 від 28.08.2025 та довідці про заробітну плату № 04-05/193.2 від 28.08.2025 за вищевказаний період роботи зазначено неповне ПІБ. Також не взято до уваги довідку № 70/01-21 від 13.08.2025, за період роботи з 01.07.1993 до 01.09.1995, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним особи.

Бездіяльність відповідача щодо відмови у зарахуванні страхового стажу та призначення пенсії за віком позивачка вважає протиправною, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 10.10.1984 суд встановив, що 18.10.1985 позивачку прийнята на посаду інженера відділу комплектування в УПТК треста Уманьсельстрой на підставі наказу № 159-к від 17.10.1985 (запис № 7) та звільнена по переводу в УПТК треста Уманьагрострой 20.01.1986 на підставі наказу № 12а від 20.01.1986 (запис № 8). Вказані записи скріплено підписом посадової особи роботодавця та його печаткою.

Суд встановив, що відповідач не зарахував вказаний період роботи позивачки до її страхового стажу, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою, яку неможливо ідентифікувати.

Під час надання оцінки вказаним підставам, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, згідно п.п. 2.3, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (чинної у період роботи позивачки у спірний період), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У випадку виявлення неправильних чи неточних записів відомостей про роботу виправлення здійснюються адміністрацією підприємства, де був внесений відповідний запис.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на відповідальну особу підприємства, установи, організації.

Суд врахував, що записи про спірний період роботи містять підстави їх внесення, скріплені підписом посадової особи роботодавця та його печаткою та не викликають у суду обґрунтованого сумніву у їх достовірності.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивачка не може бути позбавлена права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем, а вказаний період має бути зарахований до страхового стажу позивачки.

Щодо періоду роботи з 01.07.1993 до 01.09.1995 суд зазначає таке.

Відповідно до довідки відділу освіти, молоді та спорту Маньківської селищної ради від 13.08.2025 № 70/01-21 ОСОБА_3 з 01.07.1993 призначена на посаду техпрацівника Тимошівської неповної середньої інколи Маньківського району Черкаської області (наказ про призначення по Тимошівській неповній середній школі від 01.07.1993 № 52); 01.09.1995 звільнена з посади техпрацівника та кочегара Тимошівської неповної середньої школи Маньківського району Черкаської області (наказ про звільнення по Тимошівській неповній середній школі від 31.08.1995 № 6).

Суд врахував, що вказані записи про період роботи позивачки містять підстави їх внесення, скріплені підписом посадової особи та його печаткою та не викликають у суду обґрунтованого сумніву у їх достовірності.

Суд встановив, що відповідач не взяв до уваги вказану довідку з тих підстав, що по батькові позивачки не відповідає її паспортним даним.

Під час надання оцінки вказаним підставам, суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , по батькові ОСОБА_4 . Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 вказано по батькові ОСОБА_5 .

Варто зазначити, що ОСОБА_4 та Панас є варіантами одного й того ж чоловічого імені грецького походження Атанасіос, відмінність у яких полягає в тому, що Панас більше вживане в Україні, тобто фактично це одне ім`я лише в різних інтерпретаціях.

Таким чином, відомості зазначені у довідці відділу освіти, молоді та спорту Маньківської селищної ради від 13.08.2025 № 70/01-21 стосуються саме позивачки та не є помилкою, оскільки саме органи державної влади по різному зазначали по батькові позивачки.

За таких обставин позивачка не може нести негативні наслідки у формі позбавлення права на пенсійне забезпечення через допущені державними органами відмінності у написанні по батькові позивачки, оскільки ці дії не залежні від неї.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність спірного рішення.

У свою чергу, доводи позивачки щодо протиправності бездіяльності відповідача не підтверджені за наслідками розгляду цієї справи, оскільки, як встановив суд, у спірних правовідносинах відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог та для належного захисту прав позивачки вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.09.2025 № 81.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивачки, суд вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (як орган, який прийняв протиправне рішення) зарахувати до страхового стажу позивачки періоди її роботи з 18.10.1985 до 20.01.1986, з 01.07.1993 до 01.09.1995, повторно розглянути заяву позивачки від 29.08.2025 із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.09.2025 № 81 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 18.10.1985 до 20.01.1986, з 01.07.1993 до 01.09.1995, повторно розглянути її заяву від 29.08.2025 із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька обл., Запорізький р-н, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158Б, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27.10.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК