Справа № 460/3390/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2025 року м. Рівне №460/3390/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фону України в Хмельницькій області (далі відповідач-2) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та рішення Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 21.03.2024 №68 щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002 та відмови у призначенні пенсії за віком;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.03.2024 №68 щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002 та відмови у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002 та призначити пенсію за віком з 01 квітня 2024 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачами протиправно не призначено позивачу пенсію за віком у зв`язку з відсутністю відповідного стажу. При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002 у приватного підприємця ОСОБА_2 , не зважаючи на наявність відповідних записів у трудовій книжці.

Ухвалою суду від 03.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідачів додаткові докази.

Від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фону України в Хмельницькій області. Відповідно, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання вчинити дії. Крім того, у реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про сплату роботодавцем страхових внесків за позивача за 2002 рік. Отже, в силу вимог чинного законодавства період з 01.01.2002 по 31.12.2002 не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а тому оспорюване рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним. Відповідач-1 просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не подав, Відтак, враховуючи вимоги ч.2 ст.175 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 26.10.2024 Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області (а.с.5).

14 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.32).

До зазначеної заяви було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, паспорт, трудову книжку.

Зазначену заяву ОСОБА_1 було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.03.2024 №68 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік) (а.с.11).

Згідно із зазначеним рішенням:

- вік заявника 59 років 11 місяців 13 днів;

- страховий стаж особи становить 30 років 1 місяць 8 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.01.2002 по 31.12.2002, оскільки записи у трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків).

Вважаючи зазначене рішення та відмову у призначенні пенсії протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами ст.62 Закону №1788-XII, ст.48 Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Періоди роботи після набрання чинності Законом №1058-IV враховуються до страхового стажу відповідно до відомостей персоніфікованого обліку (сплати внесків), а до 01.01.2004 згідно із записами у трудовій книжці особи.

Відповідно до абз.1 пп.2.1 п.2 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, як, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача вбачається, що така містить інформацію про трудовий стаж позивача з відповідним чином засвідченими записами: дата прийняття на роботу та дата звільнення з роботи.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (дата заповнення 01.09.1983) (а.а.с.38-44) містить, серед інших, такі записи:

- запис №11 від 05.04.2001 прийнята на роботу продавцем за трудовим договором від 1.01.2001р., зареєстрованим в міському центрі зайнятості м.Рівне від 24.01.2001р. за №1452;

- запис №12 від 31.07.2009 звільнена з роботи за згодою сторін згідно пункту 1 ст.36 КЗпП України.

Зазначені записи завірені печаткою Рівненського міського центру зайнятості №1, скріплені підписом відповідальної особи.

Крім того, у матеріалах справах є трудова угода, укладена 01.01.2001 між підприємцем ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрована за №1452, та угода про зміну і доповнення до договору №1452 від 01.01.2001 (а.а.с.35-37).

На трудовій угоді від 01.01.2002 вчинено запис про те, що трудовий договір розірвано 31.07.2009 за згодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.37).

Таким чином, період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2002 по 31.12.2002 у підприємця ОСОБА_2 підтверджено належними та допустимими доказами, а відтак жодних підстав для неврахування цього періоду до загального страхового стажу позивача в органу Пенсійного фонду не було.

Як вбачається з оспорюваного рішення, підставою для його прийняття став факт відсутності у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування інформації про сплату внесків за позивача в обумовленому періоді.

Дійсно, згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості щодо сплати страхових внесків за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у 2002 році відсутні (а.а.с.27-30).

Водночас, у силу положень ст.106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для незарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 23.07.2019 у справі №617/927/17.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відмова відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивача період з 01.01.2002 по 31.12.2002 та, відповідно, оспорюване рішення від 21.03.2024 №68 порушують право ОСОБА_1 на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом №1058-IV.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача-2 про відмову у призначенні позивачу пенсії є протиправним, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

При цьому, жодних протиправних дій відповідача-1 у спірних правовідносинах судом не встановлено, а тому позов в частині позовних вимог щодо зарахування відповідного періоду роботи до страхового позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до задоволення не підлягає.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з 01.04.2024, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше не менше 31 рік з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Як встановлено судом, станом на дату звернення із відповідною заявою про призначення пенсії вік позивача становив 59 років 11 місяців 13 днів, а її страховий стаж згідно з оспорюваним рішенням - 30 років 1 місяців 8 днів.

Відтак, враховуючи період роботи, що підлягає зарахуванню до страхового стажу згідно із цим рішенням суду, страховий стаж для призначення пенсії ОСОБА_1 становить 31 рік 11 місяців 8 днів.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Оскільки позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за 17 днів до досягнення пенсійного віку, то пенсію їй необхідно призначити з дня досягнення такого віку з 01 квітня 2024 року.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п.3); про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4), або застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).

Згідно з ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначаючи територіальний орган Пенсійного фонду України, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу, призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відтак, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком має вчинити саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Враховуючи наведене, належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 21.03.2024 №68, зобов`язання останнього зарахувати відповідний період роботи до страхового стажу ОСОБА_1 та призначити їй пенсію за віком із 01.01.2024, а також зобов`язання відповідача-1 виплачувати позивачу призначену пенсію.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, а позивач частково довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

З огляду на викладене, позов підлягає до часткового задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фону України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.03.2024 №68 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з 01 січня 2002 року до 31 грудня 2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 квітня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 квітня 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул.Гната Чекірди, буд.10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29013; ідентифікаційний код юридичної особи 21318350).

Рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар