Справа № 160/16685/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2025 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ-101» про стягнення адміністративно-господарських санкцій.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не виконав норматив щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановлений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не забезпечив працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 1 особи та не сплатив у добровільному порядку адміністративно-господарські санкції за не працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 271 216,28 грн. Несплата відповідачем адміністративно-господарських санкцій до Фонду завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя у зв`язку з чим, позивач просить стягнути зазначену суму санкцій з відповідача у судовому порядку.
25.06.2024 року відповідач надав до суду відзив, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити, оскільки ним вжито усіх необхідних заходів спрямованих на створення робочих місць та виконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів у 2024 році, а також подано відповідну звітність форми 3-ПН.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СМУ-101» перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 24 особи, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875-ХІІ, відповідача повинна складати 1 особа.
Середньооблікова чисельність штатних працівників осіб з інвалідністю роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.
Враховуючи інформацію за розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, який був надісланий у формі електронного документа через електронний кабінет відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.
Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2024 році, відповідач до 15.04.2025 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 271 216,28 грн.
Відповідачем адміністративно-господарські санкції в добровільному порядку сплачені не були, що й стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Закону України «Про зайнятість населення».
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України задекларовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Законом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875).
Відповідно до статті 18 Закону № 875, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.
Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VІ «Про зайнятість населення» (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Суд звертає увагу, що обов`язок підприємств подавати центрам зайнятості дані про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів саме щомісяця був встановлений Законом України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення», який втратив чинність 01 січня 2013 року, а тому до спірних правовідносин не застосовується.
Отже, з 01 січня 2013 року періодичність подання звітів 3-ПН не була регламентована законом.
Вказане питання врегульоване з прийняттям Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (далі Наказ № 316).
Згідно з Наказом № 316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Тобто, на момент розгляду справи, законодавець не покладав на підприємства обов`язок подавати форму 3-ПН щомісячно чи з будь-якою іншою періодичністю. Натомість, існував обов`язок підприємств одноразово подавати форму 3-ПН, а саме не пізніше через три робочі дні з дати відкриття вакансії.
В даному випадку, судом встановлено, що відповідачем були вчинені всі необхідні дії щодо створення робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю та інформування державної служби зайнятості, що підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, на підтвердження своїх доводів відповідачем разом з відзивом було надано наступні документи: звітність за формою Nє 3 - ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) від 15.01.2024 року; звітність за формою Nє 3 - ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) від 15.05.2024 року; лист ТОВ «СМУ-101» від 17.01.2024 року Nє 6 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, та надає оновлену інформацію про попит на робочу силу (вакансії) Форма Nє 3-ПН (уточнювальна); лист ТОВ «СМУ-101» від 15.02.2024 року Nє 23 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.01.2024 Форма Nє 3- ПН (уточнювальна); лист ТОВ «СМУ-101» від 22.03.2024 року Nє 43 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.01.2024 Форма Nє 3- ПН (уточнювальна); лист ТОВ «СМУ-101» від 18.04.2024 року Nє 52 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.01.2024 Форма Nє 3- ПН (уточнювальна); лист ТОВ «СМУ-101» від 15.05.2024 року Nє 59 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії (з уточненням) для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «CMУ-101» віл 19.06.2024 року Nє 66 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.05.2024 Форма № 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «СМУ-101» від 08.07.2024 року № 75 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи. наданої 15.05.2024 Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «CMУ-101» від 15.08.2024 року Nє 81 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.05.2024 Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «СМУ-101» від 09.09.2024 року Nє 85 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.05.2024 Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «СМУ-101» від 16.10.2024 року Nє 103 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.05.2024 Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «СМУ-101» від 13.11.2024 року Nє 121 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.05.2024 Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024; лист ТОВ «СМУ-101» від 10.12.2024 року Nє 138 «Стосовно вакансії осіб з інвалідністю», яким останнє підтверджує наявність вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» у кількості 1 одиниця за професією інженер з проектно-кошторисної роботи, наданої 15.05.2024 Форма Nє 3-ПН (уточнювальна) від 15.05.2024 року.
Таким чином, відповідач протягом всього 2024 року інформував в установленому діючим законодавством порядку про наявну на його підприємстві вакансію для працевлаштування особи з інвалідністю за професією інженер з проектно-кошторисної роботи. Відтак, відповідачем були створені робочі місяця та умови праці в цілому для роботи на підприємстві осіб з інвалідністю у чіткій відповідності нормам чинного законодавства України. Враховуючи те, що відповідачем були виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, доказів того, що відповідач не створив робочі місця для осіб з інвалідністю, відмовляв особам з інвалідністю у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, або несвоєчасно звітував позивачу, останнім не надано.
Отже, причини не працевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від волі та дій відповідача, а тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Окрім того, суд зазначає, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком здійснювати пошук інвалідів на створені робочі місця, а сам по собі факт відсутності працевлаштованих осіб з інвалідністю відповідно до нормативу не є безспірною підставою для відповідальності.
Вказані обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за відсутності в його діях вини у тому, що у 2024 році не виконано норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, внаслідок чого на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання такого нормативу.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Втім, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, не надало суду жодного доказу на підтвердження порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «СМУ-101» статті 19 Закону № 875-XII в частині не забезпечення нормативу працевлаштування у 2024 році осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим суд вважає ці доводи необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ-101» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська