Справа № 420/23020/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморського об`єднаного управління ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 88 від 02.07.2025 року в частині визначення стажу судді як 29 років 4 місяці та в частині визначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 68 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області визначити ОСОБА_1 стаж судді як 37 років 10 місяців 7 днів у відповідності до рішення ВРП від 22.05.2025 року № 1094/о/15-25.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області встановити ОСОБА_1 з 23.05.2025 року довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1094/0/15-25 від 22 травня 2025 року ОСОБА_1 була звільнена з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Після звільнення з посади позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, надавши всі необхідні документи. За результатом розгляду поданих позивачкою документів органом Пенсійного фонду було прийнято рішення № 88 від 02.07.2025 року «про перерахунок пенсії», яким з 23.05.2025 року призначене довічне грошове утримання судді у відставці. Водночас, у вказаному рішенні стаж судді визначений як 29 років 4 місяці та розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначений як 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, як вказала позивач, згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 22.05.2025 № 1094/0/15-25, стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 29 років 4 місяці 13 днів, також у рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що окрім стажу роботи на посаді судді до стажу, що дає ОСОБА_1 право на відставку, додатково підлягають зарахуванню: половина стажу навчання за денною формою - 2 роки 4 місяці 26 днів, стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора - 4 роки 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки.

Наказом П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2025 №39-ос/c відраховано ОСОБА_1 22 травня 2025 року з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (Додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України), стаж ОСОБА_1 всього становить 37 р. 10 м. 7 дн.

Ухвалою від 21.07.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

04.08.2025 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши наступне.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи на посаді судді 29 повних років відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016.

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX та з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визначено, зокрема, єдиний порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, який врегульований у ст. 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Також до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідач вказав, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду здійснення іншої трудової діяльності, періоду навчання, тощо, а тому виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом №1402 на момент відповідного розрахунку.

Враховуючи положення ст.142 Закону №1402, перерахунок грошового утримання Позивача повинен бути проведений, виходячи з 68 відсотків від суддівської винагороди (чинної) судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому «суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст.137 Закону №1402-VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п.2 ст.137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п.6 ст.69 Закону №1402-VIII. Іншого чинним законодавством не передбачено.

З приводу застосування ч.2 ст.137 Закону № 1402-VIII Вищою радою правосуддя Верховного Суду були надані роз`яснення, які викладені у листі від 05.11.2018 № 41783/0/9-18 "Про зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді". Відповідно до зазначеного листа, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Статтею 7 Закону України "Про статус суддів" № 2862 в редакції від 16.11.1995 (яка була чинною на момент першого призначення позивача на посаду судді) було визначено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років. Відтак, зазначена норма закону не містить обов`язкової вимоги до стажу роботи для призначення по посаду судді, а рекомендований стаж становить 2 роки.

Отже, навіть за умови застосування до позивача положень ч.2 ст.137 Закону № 1402-VIII, максимальний розмір додаткового стажу на посаді судді не може перевищувати 2 років, оскільки інших вимог до стажу роботи для призначення на посаду судді на момент першого призначення позивача не існувало.

Натомість, позивачем безпідставно заявлені вимоги щодо включення до стажу роботи на посаді судді періодів навчання та роботи в органах прокуратури, оскільки ст.137 Закону № 1402-VIII не передбачена можливість зарахування відповідних періодів діяльності до стажу роботи на посаді судді.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням правової позиції, викладеної у листі Вищої ради правосуддя від 05.11.2018 № 41783/0/9-18 та положень Закону № 1402-VIII, Закону України № 2862, відповідач вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що наказом начальника управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України № 3 о/с від 11 січня 1996 року ОСОБА_1 зараховано на посаду судді Приморського районного суду м. Одеси з 23 січня 1996 року на підставі Указу Президента України від 09.01.1996 року №39/96 (а.с. 11).

Постановою Верховної Ради України від 22.02.2021 року № 2286-ІІІ ОСОБА_1 обрана на посаду судді цього суду безстроково.

Указом Президента України від 25.01.2003 року № 43/2003 позивачка переведена на роботу на посаду судді новоутвореного Приморського районного суду м.Одеси.

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2009 року № 1405-VI ОСОБА_1 обрана на посаду судді Одеського апеляційного адміністративного суду

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 296/2018 Про переведення суддів ОСОБА_1 суддю Одеського апеляційного адміністративного суду переведено на посаду судді П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1094/0/15-25 від 22 травня 2025 року ОСОБА_1 була звільнена з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 16-20).

Наказом П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2025 №39-ос/c відраховано ОСОБА_1 22 травня 2025 року з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 14-15).

Після звільнення з посади позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, надавши передбачені законодавством документи.

За результатом розгляду поданих позивачкою документів органом Пенсійного фонду було прийнято рішення № 88 від 02.07.2025 року «про перерахунок пенсії», яким ОСОБА_1 з 23.05.2025 року призначене довічне грошове утримання судді у відставці. Водночас, у вказаному рішенні стаж судді визначений як 29 років 4 місяці та розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначений як 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 13).

Не погодившись із розрахунком стажу судді та, відповідно, визначного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Спірні у цій справі правовідносини регулюються, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно ч.2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, позивачці призначено довічне грошове утримання з 23.05.2025 в розмірі 68% від заробітку, страховий стаж 38 років 2 місяці 17 днів, у тому числі: судді 29 років 4 місяці 0 днів, що підтверджено рішенням 88 від 02.07.2025 року.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Як зазначено вище, відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом четвертим п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді Приморського районного суду м. Одеси (23.01.1996 року) згідно наказу № 3о/c начальника управління Юстиції в Одеській області від 11.01.1996 року, порядок визначення стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, регламентувався частиною 4 ст.43 закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Відповідно до ч.1 ст.43 закону України № 2862- XII «Про статус суддів», кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менш 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажання або у зв`язку з закінчення строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконанню обов`язків.

Абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 року № № 584/95 «Про додаткові заходи, щодо соціального захисту суддів», у редакції, чинній на день призначення позивача на посаду судді, встановлено, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш ніж 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 22.05.2025 № 1094/0/15-25, стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 29 років 4 місяці 13 днів, також у рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що окрім стажу роботи на посаді судді до стажу, що дає ОСОБА_1 право на відставку, додатково підлягають зарахуванню: половина стажу навчання за денною формою - 2 роки 4 місяці 26 днів, стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора - 4 роки 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить 37 років 10 місяців 10 днів (а.с. 16-20).

Згідно з правовою позицією яка неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 23.06.2022 у справі № 420/1987/21, від 08.09.2022 у справі № 380/10696/21, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Крім того, у зв`язку із систематичним нехтуванням пенсійними органами стажу судді, що визначається Вищою радою правосуддя при звільненні суддів у відставку, рішенням Ради суддів України від 11.04.2024 № 6 звернута увага Пенсійного фонду України на необхідність приведення діяльності органів Пенсійного фонду України у відповідність до висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, та вказано на неприпустимість перегляду органами Пенсійного фонду України стажу роботи судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, що визначений у рішенні Вищої ради правосуддя при розгляді заяви про відставку.

Рішенням Ради суддів України від 11.04.2024 № 6 також наголошено, що необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання, обчислюється Вищою радою правосуддя як єдиним, конституційним органом, при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку.

Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зазначені положення Закону № 1402-VIII, рішення Вищої ради правосуддя від 23.03.2023 №245/0/15-23 та рішення Ради суддів України від 11.04.2024 № 6 при розгляді заяви позивачки не були враховані.

Тому стаж ОСОБА_1 на посаді судді становить повних 37 років, у відповідності до рішення ВРП від 22.05.2025 року № 1094/о/15-25.

А тому розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки має становити 84 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% + 17 років * 2% = 84%), що відповідає приписам ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок), відповідно до п. 3 якого щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Позивач звільнена з посади судді у відставку рішенням Вищої ради правосуддя 22.05.2025 року, та наказом П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2025 №39-ос/c відраховано ОСОБА_1 22.05.2025 року з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивачу призначено довічне грошове утримання з 23.05.2025 року, що відповідає вимогам Порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення органу Пенсійного фонду є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморського об`єднаного управління ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 88 від 02.07.2025 року в частині визначення ОСОБА_1 стажу судді як 29 років 4 місяці та в частині визначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 68 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити ОСОБА_1 стаж судді як 37 років 10 місяців 7 днів у відповідності до рішення ВРП від 22.05.2025 року № 1094/о/15-25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановити ОСОБА_1 з 23.05.2025 року довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів