Справа № 450/1656/25
Суддя: Добош Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1656/25 Провадження № 2-а/450/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,-

встановив:

позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4487843 та серії ЕНА № 4487796 від 12.04.20254р., винесені інспекторами патрульної поліції Малиш О.В. та Борисов І.С., а провадження у справі закрити.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.04.2025р.відносно ОСОБА_1 винесено постанови серії ЕНА № 4487843 та серії ЕНА № 4487796. Відповідно до винесених постанов ОСОБА_1 було визнано винним в порушенні п.31.4.3 ПДР, що свідчить про несправність зовнішніх світлових приладів в темну пору доби, а потім як виявилось зі слів працівника поліції не мав в наявності працездатного вогнегасника, аптечки та знаку аварійної зупинки, згідно чого відповідно до правил експлуатації транспортного засобу, керувати ним заборонено. Окрім того інспекторами патрульної поліції, без присутності ОСОБА_1 , без задоволенн його клопотання про перенесення розгляду справи в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, недавно переніс операцію на серце та є інвалідом ІІІ-групи та неможливістю скористатись правом правозахисника, бепідставно склали другу постанову за ніби-то допущене порушення руху автомобілем без пристебнутого ременя безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР та непред`явлення посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, хоча ОСОБА_1 надав усі необхідні документи.

Зазначив, що при зупинці його автомобіля, інспектор поліції Борисов І.С. змусив ОСОБА_1 порушити правила дорожнього руху, створивши аварійну ситуацію, перетнути суцільну лінію та дві смуги руху.В даній ситуації ОСОБА_1 просив і подавав клопотання про перенесення розгляду справи в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, він скаржився на гарячу лінію МВС, також викликав швидку медичну допомогу, оскільки інпектори довели його до гіпертонічного кризу.

Обидві потанови про адмінправопорушення вважає безпідставними та протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки факти, викладені в них, не відповідають дійсності, є незаконними. Одразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було усунуто несправність фари шляхом з`єднання контактів освітлювальних приладів автомобіля і коли інспектор ОСОБА_2 пересвідчився, що фари авто справні, він вигадав нове порушення у вигляді руху без пристебнутого ременя безпеки, щоб виявити свою зверхність.

Вважає, що постанови були винесені без дослідження усіх обставин справи, тобто обставини адміністративного правопорушення, що зафіксовані у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Представником відповідача Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказала, що позовна заява не відповідає фактичним обставинам справи та має на меті уникнення настання для позивача негативних наслідків у зв`язку з притягнення до адміністративної відповідальності з огляду на таке: твердження позивача про те, що постанови були винесені без його участі, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Відеозапис з нагрудної камери поліцейських чітко фіксує, що під час оформлення матеріалів адміністративного провадження позивач перебував у салоні власного автомобіля, умисно зачиненого зсередини. Попри неодноразові звернення працівників поліції, позивач відмовлявся вийти з автомобіля, не висловлював жодного наміру бути присутнім при розгляді справи по суті, а спілкування здійснював виключно через відчинене вікно, періодично його зачиняючи.

Також позивач зазначає, що «мав високий артеріальний тиск та погане самопочуття та викликав швидку оскільки інспектори довели мене до гіпертонічного кризу». Однак посилання позивача на те, що ним було викликано бригаду екстреної медичної допомоги, не відповідає дійсності та не підтверджується жодними об`єктивними доказами. Зі змісту відеозапису з нагрудної камери працівників поліції чітко вбачається, що саме поліцейські неодноразово пропонували викликати швидку допомогу, однак позивач свідомо відмовився від цього, зазначивши, що мешкає поруч, а його дружина є медсестрою, яка у разі потреби зможе самостійно надати необхідну допомогу, зокрема зробити укол. Таким чином, відмова від виклику медиків була усвідомленою, добровільною та обґрунтованою самим позивачем, що повністю спростовує його твердження про необхідність надання медичної допомоги на місці події. Крім того, вказаний відеозапис засвідчує неодноразове вживання позивачем нецензурної лексики стосовно працівників поліції. Отже, наведені позивачем твердження є надуманими, не підтверджені належними доказами та не можуть бути покладені в основу правової оцінки обставин справи.

Вказує, що інспектори Управління приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяли в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та посадовою інструкцією поліцейського. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення інспектори Управління винесли постанови по вказаній справі керуючись статтею 283 КУпАП на місці вчинення правопорушення. Вважає, що немає підстав для скасування оскаржуваних постанов, просила у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги просить задоволити. У попередньому судовому засіданні просив позовні вимоги задоволити з підстав, заявлених у позові.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, в задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4487796 від 12.04.2025 року, ОСОБА_1 12.04.2025р. о 23год 13хв на дорозі М11 Львів-Шегині керував транспортним засобом Renult Kango та рухаючись в темну пору доби з неробочою лівою фарою в режимі ближнього світла та не мав працездатного вогнегасника, аптечки та знаку аварійної зупинки. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.31.4.7 є та п 31.4.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Цією постановою позивача притягнуто до відповідальності за вчинення, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Відповідно до п.31.4.7є ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: підпункт є) відсутні: медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два); проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах, на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Згідно з 31.4.3в ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:: в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до підпункту а) п2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Як вбачається із відеозапису, оглянутому у судовому засіданні водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в темну пору доби, та в такого не працювала ліва фара ближнього світла.

На відеозаписі зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 усуває неполадку в роботі лівої фари, однак, це не спростовує факту того, що він 12.04.2025р. о 23 год 28хв керував транспортним засобом в якому не працювала ліва фара ближнього світла, в порушення п. 31.4.3 в Правил дорожнього руху.

Також на відеозаписі чітко зафіксовано, що водій ОСОБА_1 не пред`явив працездатного вогнегасника, аптечки та знаку аварійної зупинки, в порушення вимог п.31.4.7є Правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, оскільки подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені в постанові, то суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. Так, з досліджених під час судового розгляду матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, встановлено те, що така відповідає вимогам чинного законодавства, винесена з дотриманням встановленої процедури на підставі належних та допустимих доказів уповноваженою особою. Крім того, стягнення, призначене органом який виніс постанову, визначено в межах санкції відповідної статті КУпАП, з врахуванням фактичних обставин справи.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови серії ЕНА №4487796 від 12.04.2025р. не підлягають до задоволення.

В частині позовних вимог про скасування постанови серії ЕНА № 4487843 від 12.04.2025р. суд встановив наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4487843 від 12.04.2025 року, ОСОБА_1 12.04.2025р. о 23год 28хв на дорозі М11 Льввв-Шегині керував транспортним засобом Renult Kango обладнаним засобом пасивної безпеки та не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 та п 2.3 в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Цією постановою позивача притягнуто до відповідальності за вчинення, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за керування водієм транспортним засобом з порушенням правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.4 а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п. 2.1 а, б ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.3 в ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

В якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення додано відеозапис, з якого вбачається, що після складання постанови . ЕНА №4487796 від 12.04.2025р. водій ОСОБА_1 ще не розпочав рух, а працівники поліції повідомляють, що він керує транспортним засобом без засобів пасивної безпеки.

Також згідно постанови серії ЕНА № 4487843 ОСОБА_1 ставиться в провину непред`явлення водієм посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію. Однак як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 пред`являв працівникам поліції дані документи, про що додатково свідчить складена 7 хвилин до вказаного порушення постанова серії ЕНА №4487796, в якій зазначено посвідчення водія НОМЕР_1 та належність транспортного засобу ОСОБА_3 .

Таким чином, з вказаних доказів вбачається, що ОСОБА_1 не було допущено порушень вимоги п.2.4 та п 2.3 в ПДР.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем у позовній заяві обставин.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4487843, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження правомірності винесеної постанови серії ЕНА № 4487843 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування постанови серії ЕНА № 4487843.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 121, 139, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4487843 від 12.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного відповідності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративного відповідності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.,- закрити.

В задоволенні іншої частини позових вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяН. Б. Добош