Справа № 160/11632/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АПП ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
23.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «АПП ТРЕЙД» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
12.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
23.05.2025 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що суть встановлених контролюючим органом порушень податкового законодавства викладена ясно, об`єктивно і обґрунтовано, з посиланням на конкретні пункти і статті законів, вказані первинні документи і регістри бухгалтерського обліку, що підтверджують факт встановлених порушень. В акті документальної перевірки викладені всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Видами діяльності за КВЕД є: 22.22 Виробництво тари з пластмас (основний); 22.21 Виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас; 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет.
29.10.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №5377-кп про проведення документальної планової перевірки ТОВ «АПП ТРЕЙД» з 11.11.2024 тривалістю 10 робочих днів.
В наказі зазначено про проведення перевірки за період діяльності 01.01.2017 - 30.09.2024 з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 18.04.2013 - 30.09.2024.
На підставі направлень від 05.11.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за № 9857 ОСОБА_1 - головному державному інспектору відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9858 Маргариті Ємець - головному державному інспектору вiддiлу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9859 Юрію Полуніну - головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9860 Олені Краснопольській - в.о. заступника начальника управління - начальнику відділу аналітичної роботи та координації, перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9861 ОСОБА_2 - головному державному інспектору відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України та п.п. 69.352 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 13 розділу ІV, п.п. 923 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2024 рік та згідно наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2024 №5377-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АПП ТРЕЙД»» проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «АПП ТРЕЙД» (скорочено - ТОВ «АПП ТРЕЙД») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.01.2017 по 30.09.2024 та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.04.2013 по 30.09.2024, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.
Під час проведення перевірки контролюючим органом було направлено відповідні запити про надання документів/пояснень: №1/07-02 від 11.11.2024 про надання документів; №2/07-02 від 25.11.2024 про надання пояснень.
Документальною плановою виїзною перевіркою ТОВ «АПП ТРЕЙД» встановлено порушення:
2. п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п.п. 192.1.1. п. 192.1. ст. 192, п. 198.1., п. 198.5. та п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, у загальній сумі 889515 грн, в тому числі: за липень 2017 року, за лютий 2018 року, за липень 2018 року, за квітень 2019 року, за грудень 2020 року, за березень 2022 року - за грудень 2022 року, жовтень 2023 року - лютий 2024 року, червень 2024 року, липень 2024 року, вересень 2024 року;
4. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України застосовано штрафну санкцію за нереєстрацію податкових накладних на суму податку на додану вартість 6000 грн;
6. п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону №2464, з урахуванням п. 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, за невчасну подачу декларації Нарахування єдиного внеску за червень 2016 року;
7. п.п. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16, п. 63.3. ст. 63 Податкового кодексу України за неподання звіту за формою 20-ОПП.
На підставі акту перевірки від 06.12.2024 №3893/04-36-07-02/38677479 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення - рішення від 17.01.2025:
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.
В обґрунтування підстав звернення до суду позивачем, крім іншого, зазначено про невідповідність призначеної перевірки за наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2024 №5377-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АПП ТРЕЙД» (виїзна) фактично проведеній перевірці, оскільки така перевірка відбувалась в приміщенні податкового органу.
Судом встановлено, що 29.10.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №5377-кп про проведення документальної планової перевірки ТОВ «АПП ТРЕЙД» з 11.11.2024 тривалістю 10 робочих днів.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.11.2024 №5929-п строк проведення перевірки продовжувався з 25.11.2024 на 5 робочих днів.
Згідно з п. 2.1 розділу ІІ акту перевірки від 06.12.2024 №3893/04-36-07-02/38677479 перевірка проводилась з 11.11.2024 по 29.11.2024.
Вирішуючи цей спір, суд враховує правові висновки, викладені Верховним Судом у подібних правовідносинах, які були вже предметом неодноразового аналізу при ухваленні Верховним Судом постанов не лише у складі колегій суддів, а й у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду.
У постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, окрім наведених, Палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду обґрунтувала відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "…перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом…" та "…встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення Відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення Позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання…".
Отже, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, суд не може переходити до аналізу інших обставин, з огляду на викладену вище сталу та послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не судом касаційної інстанції здійснювалося.
В аспекті відповідної судової практики розглядаючи питання дотримання відповідачем процедури проведення перевірки, за результатами якої ухвалені спірні податкові повідомлення-рішення, суд враховує наступне правове регулювання в редакції, чинній на час виникнення правовідносин.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України), який також визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження й обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Положення ПК України суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (п.п. 21.1.1, 21.1.4 п. 21.1 ст.21 ПК України).
Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.
Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За правилами п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Пунктом 77.1 ст. 77 ПК України передбачено, що Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Суд зазначає, що у наказі від 29.10.2024 № 5377-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АПП ТРЕЙД» відповідач посилається на п.п. 77.1 та п. 71.4 ст. 77 ПК України в якості підстави для проведення документальної планової виїзної перевірки позивача
Суд зауважує, що в контексті правовідносин, які склалися між учасниками цієї справи, слід зазначити, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється з урахуванням вимог ст. 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (п. 77.6 ст. 77, п. 78.5 ст. 78 ПК України).
Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як установлено абзацом п`ятим пункту 81.1 ст. 81 ПК України не пред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Разом з цим, суд зауважує, що податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної виїзної перевірки за умови виконання вимог законодавства щодо ознайомлення платника податків у встановлений законом спосіб до початку проведення перевірки з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення.
Невиконання вимог щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених податковим законодавством копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 08.08.2018 у справі № 823/1294/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 75776285).
У постанові від 24.01.2019 у справі №805/1941/17-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 79411245) Верховний Суд зазначив, що встановлені главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника. Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.
Відповідно до п. 77.4 ст. 77 ПК України право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Зі зворотного боку направлень на проведення перевірки 05.11.2024 №9860, виданого ОСОБА_1 , від 05.11.2024 за №9858, виданого ОСОБА_5 , за №9859, виданого ОСОБА_6 , за №9860, виданого ОСОБА_7 , за №9861, виданого ОСОБА_2 , судом встановлено, що службові посвідчення та направлення про проведення перевірки позивачу вручено 11.11.2024 о 10 год. 16 хв., тобто у перший день проведення перевірки.
Відтак, відповідачем порушено п. 77.4 ст. 77 ПК України щодо своєчасного вручення направлення про проведення перевірки.
Водночас з акту від 06.12.2024 №3893/04-36-07-02/38677479 встановлено, що планову виїзну документальну перевірку проведено на підставі направлень від 05.11.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за № 9857 ОСОБА_1 - головному державному інспектору відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9858 Маргариті Ємець - головному державному інспектору вiддiлу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9859 Юрію Полуніну - головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9860 Олені Краснопольській - в.о. заступника начальника управління - начальнику відділу аналітичної роботи та координації, перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; за № 9861 ОСОБА_2 - головному державному інспектору відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Суду не надано доказів залучення вказаних інспекторів до проведення планової виїзної документальної перевірки, виходячи з журналу реєстрації перевірок №1 ТОВ «АПП Трейд».
Суд зауважує, що виїзна перевірка (планова/позапланова) має проводитися виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною. У Податковому кодексі України відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.
У позовній заяві серед підстав позову позивач зауважує на недотриманні податковим органом вимог ПК України щодо проведення виїзної перевірки.
Варто відмітити, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово аналізував положення ПК України, якими врегульовані питання проведення документальних виїзних перевірок і документальних невиїзних перевірок, та висловлював позицію, що Податковий кодекс України не передбачає право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні податкового органу (зокрема, але не виключно, постанови від 13.06.2019 у справі №825/1747/17, від 17.05.2019 у справі №804/254/18, від 10.06.2021 у справі № 808/881/16).
У постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, залишаючи без змін судові рішення про задоволення позову, погодився з висновком про порушення відповідачем абзацу п`ятого підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 ПК України, оскільки фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.
Разом з цим, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17, порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, можуть бути підставою для скасування рішень контролюючих органів у випадку, якщо такі порушення вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
У постанові від 25.11.2021 у справі №440/1961/19 Верховний Суд, досліджуючи питання правомірності проведення виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців у приміщені податкової інспекції та аналізуючи судову практику Верховного Суду з цього приводу, сформулював висновок про те, що сам факт проведення документальної виїзної перевірки фізичної особи-підприємця у приміщенні контролюючого органу не є беззаперечною підставою вважати перевірку протиправною і такою, що тягне за собою скасування прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу. При цьому, Верховний Суд зауважив, що у подібних до цієї справи правовідносинах перевірці підлягають обставини, які зумовили проведення призначених документальних виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців та/або фізичних осіб - платників податків у приміщенні контролюючого органу. Якщо зміна місця проведення перевірки відбулася безпідставно, без згоди на це платника податків та без забезпечення йому права на участь у проведенні такої перевірки, то така може бути визнана протиправною. Однак, якщо ж це відбулося з об`єктивних причин, за відсутності заперечень з боку платника податків з одночасним забезпеченням його права на участь у проведенні перевірки (незалежно від того, чи скористався платник податків таким правом), то така перевірка не може бути визнана протиправною.
Втім, суд наголошує, що матеріали цієї справи не містять доказів відмови платника податків ТОВ «АПП Трейд» від проведення перевірки, актів про відсутність цього платника податків за місцезнаходження чи не допуску працівників контролюючого органу до проведення виїзної перевірки чи згоди уповноваженого представника ТОВ «АПП Трейд» на проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні податкового органу.
Судом проаналізовано наданий представником позивача журнал реєстрації перевірок ТОВ «АПП Трейд» та встановлено, що в журналі містяться наступні записи:
- запис №1: без дати, в графі мета та характер перевірки: документальна планова виїзна перевірка, назва організації: ГУ ДПС у Дніпропетровській області, ПІБ особи, що здійснює перевірку: відсутня інформація; номер службового посвідчення, дата видачі і номер направлення, строк проведення перевірки, підпис особи, що здійснює перевірку не заповнені;
- запис №2: 27.11.2024 інформація про подання документів на запит, без назви органу, що проводить перевірку, без зазначення ПІБ особи, що здійснює перевірку, без підпису посадової особи; номер службового посвідчення, дата видачі і номер направлення, строк проведення перевірки - не заповнені; підпис особи, що здійснює перевірку отримано 27.11.2024 та підпис;
- запис №3: без дати, в графі мета та характер перевірки: документальна планова виїзна перевірка, назва організації: ГУ ДПС у Дніпропетровській області, ПІБ особи, що здійснює перевірку: ОСОБА_8 ; номер службового посвідчення - заповнено, дата видачі і номер направлення - 05.11.2024 №9860, строк проведення перевірки 11.11.2024 - 29.11.2024, підпис.
Державним комітетом України з розвитку підприємництва затверджено наказ №18 від 10.08.1998 «Про затвердження форми та Порядку ведення Журналу відвідання суб`єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок)».
Відповідно до п. 7 вказаного наказу представник контролюючого органу перед початком перевірки повинен обов`язково зробити запис у журналі, заповнюючи всі передбачені графи, та поставити свій підпис.
Судом встановлено, що фактично представником ГУ ДПС у Дніпропетровській області Оленою Краснопольською - в.о. заступника начальника управління - начальнику відділу аналітичної роботи та координації, перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, підтверджено отримання 27.11.2024 документів від позивача та засвідчено дату початку та проведення перевірки вже по факту проведеної перевірки.
Водночас інформації щодо проведення планової виїзної документальної перевірки всіма інспекторами, уповноваженими на проведення планової виїзної перевірки, журнал реєстрації перевірок ТОВ «АПП Трейд» не містить, з чого суд приходить до висновку, що інші інспектори участі в проведенні планової виїзної документальної перевірки ТОВ «АПП Трейд» за місцем знаходженням платника податків не брали.
Позивач стверджує, що планова виїзна документальна перевірка не проводилась за місцем знаходження платника податків, а фактично була проведена в приміщенні податкового органу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлений статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем на виконання обов`язку щодо дотримання вимог законодавства в частині проведення планової виїзної документальної перевірки не надано жодних доказів, обов`язку заповнення журналу реєстрації перевірок ТОВ «АПП Трейд» не виконано, що свідчить про обґрунтованість тверджень представника позивача.
Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної планової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Отже, з урахуванням того, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів Верховного Суду вважає, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем норм Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №520/8836/18.
Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.
Суд зауважує, що всупереч ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами правомірності спірного у справі ППР.
При цьому, першочерговим є надання оцінки саме діям відповідача щодо дотримання процедури проведення перевірки, оскільки встановлена судом протиправність відповідних дій, яка мала вплив на об`єктивність висновків сформованих за результатами перевірки та можливість реалізації платником податків наданих йому ПК України прав, нівелює правове значення, як подальших дій податкового органу щодо складання за результатами перевірки акту, так і прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський