Справа № 644/8770/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 р.Справа № 644/8770/15-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Калиновського В.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Харкова від 19.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко С.В., пр. Орджонікідзе, 7, м. Харків, Харківська, 61007,по справі № 644/8770/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова

про зобов`язання вчинити певні дії з нарахування та виплати недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранова Я.В. звернулась до Індустріального районного суду м. Харкова з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, у якій виконавець просить вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення суду Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/8770/15-а шляхом його зміни на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 нарахованої, але недоплаченої суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 8235,34 грн.

Заява обґрунтована тим, що на виконанні знаходиться провадження № 50119266 з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №644/8770/15-а про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законодавством про Державний бюджет України на відповідний рік на одну працездатну особу, за період надання ОСОБА_1 допомоги та дії цього Закону до 01.01.2015 року та згідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 01.01.2015 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 19 червня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.В. про зміну способу і порядку виконання судового рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова по адміністративній справі №644/8770/15-а.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.06.2025 р. та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про заміну порядку та способу виконання рішення суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, що постановою ВП № 50119266 від 09.02.2016 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Іваницькою А.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №644/8770/15-а, виданого 20.01.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законодавством про Державний бюджет України на відповідний рік на одну працездатну особу, за період надання ОСОБА_1 допомоги та дії цього Закону до 01.01.2015 року та згідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 01.01.2015 року.

Листом №1093/4-01 від 24.02.2016 року боржник повідомив заявника, що на виконання виконавчого листа від 20.01.2015 року №644/8770/15-а розпорядженням від 16.02.2016 року управлінням зроблено перерахунок ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначили, що видатки на забезпечення виконання судових рішень через органи соціального захисту у 2016 році не передбачені, що унеможливлює виконання судових рішень управлінням у добровільному порядку. При вирішенні питання виділення відповідних коштів та при їх надходженні на рахунок управління, вони будуть негайно спрямовані на виконання рішення суду.

В листі від 22.05.2025 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради посилалось на аналогічні обставини, які перешкоджають виконанню судового рішення.

Судом встановлено, що 18.02.2016 року для отримання фінансування на проведення виплат за рішенням суду Управлінням направлений лист до Департаменту соціального захисту Харківської облдержадміністрації щодо виділення додаткових коштів на зазначені цілі.

Резолютивна частина вказаного судового рішення і відповідно виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобов`язального характеру про нарахування та виплати недоплаченої суми допомоги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну порядку та способу виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви позивача про встановлення способу та порядку виконання судового рішення по справі № 644/8770/15-а.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного суду України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного суду України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 378 Кодексу адміністративного суду України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що процесуальним законодавством регламентовано повноваження суду змінити порядок та спосіб виконання судового рішення, що був встановлений самим судом при вирішенні спору, проте, при застосуванні зазначеного процесуального інституту, необхідно враховувати, що зміна одного способу виконання судового рішення на інший, не повинна призводити до зміни обсягу зобов`язань боржника, визначених судом, до втручання в його дискреційні повноваження та до виникнення нового спору.

Зміна на підставі ст. 378 Кодексу адміністративного суду України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Судовим розглядом встановлено, що виконання рішення суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів на забезпечення виконання судових рішень через органи соціального захисту, виплата яких буде здійснена при вирішенні питання виділення відповідних коштів та при їх надходженні на рахунок управління, Отже, виконання судового рішення є можливим, але за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що заява про встановлення зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі № 644/8770/15-а стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично стосується зміни суті резолютивної частини вказаного рішення суду, у зв`язку з чим є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 19.06.2025 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Харкова від 19.06.2025 по справі № 644/8770/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді В.А. Калиновський О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 27.10.2025 року