Справа № 160/15824/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2025 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресторанні інновації" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не виконав норматив щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановлений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не забезпечив працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 4 особи та не сплатив у добровільному порядку адміністративно-господарські санкції за не працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 1 764 925,7 грн. Несплата відповідачем адміністративно-господарських санкцій до Фонду завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя у зв`язку з чим, позивач просить стягнути зазначену суму санкцій з відповідача у судовому порядку.
30.06.2025 року відповідач надав до суду відзив, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити, оскільки ним вжито усіх необхідних заходів спрямованих на створення робочих місць та виконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів у 2024 році, а також подано відповідну звітність форми 3-ПН.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «РЕСТОРАННІ ІННОВАЦІЇ» перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 89 осіб, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875-ХІІ, відповідача повинна складати 4 особи.
Середньооблікова чисельність штатних працівників осіб з інвалідністю роботодавця склала 1 особу, що є менше ніж встановлено нормативом.
Враховуючи інформацію за розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, який був надісланий у формі електронного документа через електронний кабінет відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.
Таким чином, за 3 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2024 році, відповідач до 15.04.2025 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 1 764 925,7 грн.
Відповідачем адміністративно-господарські санкції в добровільному порядку сплачені не були, що й стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Закону України «Про зайнятість населення».
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України задекларовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Законом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875).
Відповідно до статті 18 Закону № 875, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.
Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VІ «Про зайнятість населення» (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Суд звертає увагу, що обов`язок підприємств подавати центрам зайнятості дані про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів саме щомісяця був встановлений Законом України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення», який втратив чинність 01 січня 2013 року, а тому до спірних правовідносин не застосовується.
Отже, з 01 січня 2013 року періодичність подання звітів 3-ПН не була регламентована законом.
Вказане питання врегульоване з прийняттям Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (далі Наказ № 316).
Згідно з Наказом № 316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Тобто, на момент розгляду справи, законодавець не покладав на підприємства обов`язок подавати форму 3-ПН щомісячно чи з будь-якою іншою періодичністю. Натомість, існував обов`язок підприємств одноразово подавати форму 3-ПН, а саме не пізніше через три робочі дні з дати відкриття вакансії.
В даному випадку судом встановлено, що відповідач виконав норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік.
У 2024 році у відповідача за основним місцем роботи працювали особи, яким встановлено інвалідність.
Так, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), працевлаштований з 01.08.2023 на посаду менеджера (управителя) у сфері надання інформації за основним місцем роботи, що підтверджується заявою про прийняття на роботу від 31.07.2023 та наказом (розпорядженням) Nє К01/31.07 - 000000070 від 31.07.2023 року про прийняття на роботу.
ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується висновками медико-соціальних експертних комісій (МСЕК) від 01.08.2023 року та від 04.07.2024 року, а також посвідченням серії ДДА номер НОМЕР_2 .
Довідкою про доходи від 18.06.2025 Nє PI00000006 підтверджується, що ОСОБА_1 отримував дохід у відповідача протягом всього 2024 року.
Таким чином, ОСОБА_1 впродовж усього 2024 року працював у відповідача за основним місцем роботи, маючи встановлену 3 групу інвалідності.
ОСОБА_2 встановлено 3 групу інвалідності, що підтверджується висновком лікарсько-трудової експертної комісії від 04.11.1989 року, а також посвідченням серії НОМЕР_4 .
Довідкою про доходи від 18.06.2025 Nє PI00000009 підтверджується, що ОСОБА_2 отримував дохід у відповідача протягом всього 2024 року.
Таким чином, ОСОБА_2 впродовж усього 2024 року працював у відповідача за основним місцем роботи, маючи встановлену 3 групу інвалідності.
Також у відповідача працювала ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), яка працевлаштована з 01.08.2023 на посаду офіс-адміністратора за основним місцем роботи, що підтверджується заявою про прийняття на роботу від 31.07.2023 року та наказом (розпорядженням) Nє К01/31.07 - 000000063 від 31.07.2023 року про прийняття на роботу.
ОСОБА_3 встановлено 2 групу інвалідності з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.10.2020 року, а також посвідченням серії НОМЕР_6 .
Довідкою про доходи від 18.06.2025 Nє PI00000010 підтверджується, що ОСОБА_3 отримувала дохід у відповідача протягом всього 2024 року.
Таким чином, ОСОБА_3 впродовж усього 2024 року працювала у відповідача за основним місцем роботи, маючи встановлену 2 групу інвалідності з дитинства.
Також у відповідача працювала ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ), працевлаштована з 24.07.2023 на посаду менеджера (управителя) у сфері надання інформації за основним місцем роботи, що підтверджується заявою про прийняття на роботу від 21.07.2023 та наказом (розпорядженням) Nє К01/21.07 - 000000029 від 21.07.2023 про прийняття на роботу.
ОСОБА_4 встановлено 3 групу інвалідності з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.12.2017 року, а також пенсійним посвідченням серії НОМЕР_8 .
Довідкою про доходи від 18.06.2025 Nє PI00000008 підтверджується, що ОСОБА_4 отримувала дохід у відповідача протягом всього 2024 року.
Таким чином, ОСОБА_4 впродовж усього 2024 року працювала у відповідача за основним місцем роботи, маючи встановлену 3 групу інвалідності з дитинства.
ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_9 ) був працевлаштований у відповідача з 19.12.2024 року на посаду менеджера (управителя) у сфері надання інформації за основним місцем роботи, що підтверджується заявою про прийняття на роботу від 18.12.2024 року та наказом (розпорядженням) Nє K01/1812 - 000000198 від 18.12.2024 про прийняття на роботу.
ОСОБА_5 встановлено 3 групу інвалідності з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.05.2024 року, а також пенсійним посвідченням серії НОМЕР_10 .
Довідкою про доходи від 18.06.2025 Nє PI00000007 (додаток 32) підтверджується, що ОСОБА_5 отримав дохід у відповідача в грудні 2024 року.
Таким чином, ОСОБА_5 розпочав працювати у відповідача у грудні 2024 за основним місцем роботи, маючи встановлену 3 групу інвалідності з дитинства.
Вказані обставини в сукупності свідчать про виконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Втім, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, не надало суду жодного доказу на підтвердження порушення ТОВ «РЕСТОРАННІ ІННОВАЦІЇ» статті 19 Закону № 875-XII в частині не забезпечення нормативу працевлаштування у 2024 році осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим суд вважає ці доводи необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до ТОВ «РЕСТОРАННІ ІННОВАЦІЇ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська