Справа № 160/24043/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
21 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при остаточному розрахунку при звільненні з військової служби 12.09.2020 сум грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 до 12.09.2020 включно, у тому числі сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, а також сум грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2017, 2018, 2019, 2020 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020 у розмірі 2102 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату сум: грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 до 12.09.2020 включно, у тому числі сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, а також сум грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2017, 2018, 2019, 2020 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з їх визначенням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020 у розмірі 2102 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням здійснених платежів;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при остаточному розрахунку при звільненні з військової служби 18.01.2023 сум: грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.11.2020 до 18.01.2023 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року: у 2020 році у розмірі 2102 грн, у 2021 році у розмірі 2270 грн, у 2022 році у розмірі 2481 грн, у 2023 році у розмірі 2684 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату сум: грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.11.2020 до 18.01.2023 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з їх визначенням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року: у 2020 році у розмірі 2102 грн, у 2021 році у розмірі 2270 грн, у 2022 році у розмірі 2481 грн, у 2023 році у розмірі 2684 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням здійснених платежів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 та звільнення зі служби 12.09.2020 та 18.01.2023 із проведенням остаточного розрахунку при звільненні, нарахування грошового забезпечення та компенсаційних сум відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року. Позивач зазначає, що застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено станом на 01.01.2018 за спірні періоди не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу законам про державний бюджет на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Ухвалою від 26 серпня 2025 року суд поновив позивачу строк звернення до суду з цим позовом, відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Позивач надав відповідь на відзив, зазначивши, що вважає необґрунтованими заперечення відповідача про правильність застосування прожиткового мінімуми для працездатних осіб у розмірі 1762 грн для нарахування грошового забезпечення та компенсаційних виплат з 01.01.2020 по 18.01.2023, оскільки вони суперечать правовим висновкам Верховного Суду, висловленими у подібних правовідносинах у постановах від 25.09.2025 у справі №380/4982/24, від 03.09.2025 у справі №380/2941/24, 25.09.2025 у справі №440/8616/24, від 28.03.2024 у справі №160/8290/23. Вказує, що пункт 32 Постанови №870 щодо визнання акту нечинним регулює особливості визнання нечинним акту безпосередньо Урядом, а не в судовому порядку. Зазначає, що у тексті Постанови №704 вказано про її оскарження у судовому порядку, а невнесення змін до такого тексту на офіційному сайті не є достатніми для відмови у позові.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила військову службу у Збройних силах України з 1994 року, у тому числі з 04.10.2002 у Військовій частині НОМЕР_2 , та наказами командира ВЧ НОМЕР_2 від 22.12.2019 №586 зарахована у списки ВЧ НОМЕР_2 на посаду штаб-сержанта, від 03.04.2020 №276 переведена у ВЧ НОМЕР_2 на посаду командира відділення, від 12.09.2020 №1635 виключена зі списків ВЧ НОМЕР_2 , від 03.11.2020 №687 зарахована у списки ВЧ НОМЕР_2 на посаду командира відділення, від 18.01.2023 №23 виключена зі списків військової частини НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.09.2020 №637, вирішено вважати такою, що вибула з пункту постійної дислокації:
- молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, звільнену наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 12.09.2020 №245-рс у запас відповідно до підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), вважати такою, що здала справи та посаду 12.09.2020;
- з 12.09.2020 виключити із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення з 13.09.2020;- направити для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- щорічна основна відпустка за 2020 рік використана в кількості 31 доба;
- утримати грошове забезпечення за використані понаднормово дні щорічної основної відпустки за 2020 рік в кількості 1 добу пропорційно прослуженому часу;
- відпустка за сімейними обставинами за 2020 рік зі збереженням грошового забезпечення не надавалась.
- грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік виплачена;
- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік не виплачувалась;
- згідно з пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам) затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 №260 виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) в тому числі за минулі роки починаючи з: 2017 рік - 14 діб; 2018 рік - 14 діб; 2019 рік - 14 діб; 2020 рік - 14 діб;
- виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 110% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 14.01.2020 №248/291, з 01 по 12 вересня 2020 року;
- виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 14.01.2020 №248/291, з 01 по 12 вересня 2020 року;
- виплатити 50% грошової допомоги при звільненні за кожний повний прослужений рік - 26 років.
Після звільнення з військової служби у вересні 2020 року згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.11.2020 №678, вирішено вважати такою, що прибула та приступила до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації:
- молодшого сержанта ОСОБА_1 , яка прибула із ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначену наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 03.11.2020 №296-рс на посаду командира відділення забезпечення взводу спеціальних робіт ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону, відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України уклав контракт строком на 3 (три) роки з 03.11.2020 по 02.11.2023;
- з 03.11.2020 зарахувати до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 04.11.2020 і вважати такою, що з 03.11.2020 прийняла справи та посаду і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «молодший сержант», ВОС-738182;
- виплачувати щомісячну премію в максимальному розмірі 110% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 14.01.2020 №248/291;
- виплатити надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 14.01.2020 №248/291;
- вислуга років станом на 03.10.2020 становить: 26 років 00 місяців 00 днів.
В подальшому, згідно з підпунктом 2.1 витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.01.2023 №23:
- молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира відділення забезпечення взводу спеціальних робіт ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону, на підставі наказу командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади від 18.01.2023 № 18-рс звільнену у запас відповідно до підпункту «г» пункту п`ятого частини третьої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 04.04.2006 №3597-IV (за сімейними обставинами: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину віком до 18 років), вважати такою, що здала справи та посаду 18 січня 2023 року;
- з 18.01.2023 виключити із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення з 19.01.2023;
- направити для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 222% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 з 01 по 18 січня 2023 року;
- виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27.01.2021 №248/612 з 01 по 18 січня 2023 року;
- щорічна основна відпустка за 2022 рік використана в кількості 5 діб;
- щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана;
- виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік в кількості 40 діб пропорційно прослуженому часу;
- відпустка за сімейними обставинами за 2023 рік зі збереженням грошового забезпечення не надавалась;
- грошова допомога для оздоровлення за 2023 рік не виплачена;
- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не виплачувалась;
- згідно з пунктом 3 розділу 31 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 №260, виплатити грошову компенсацію за всі невикористані 42 (сорок два) дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) в тому числі за: 2021 рік - 14 діб, 2022 рік - 14 діб, 2023 рік - 14 діб;
- відповідно до вимог статті 17 Конституції України, статті 261 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 607 «Про затвердження структури військового резерву людських ресурсів» та тимчасової Інструкції про порядок зарахування військовослужбовців при звільненні з військової служби в запас (демобілізацію), зарахувати до військового оперативного резерву першої черги на посаду командира відділення забезпечення взводу спеціальних робіт ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_2 ;
- вислуга років станом на 18.01.2023 становить: загальна 30 років 07 місяців 25 днів, пільгова 02 роки 05 місяців 10 днів, календарна 28 років 02 місяці 15 днів.
Позивач надав копію грошового атестата, отриманого у якості додатка до листа ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 20.06.2025 №0400-010202-8/119164, наданого у відповідь на адвокатський запит від 21.05.2025 №2. Суд зазначає про відсутність у пункті 14 грошового атестату від 23.01.2023 №262/ФЕС підпису військовослужбовця. У цьому спорі судом не встановлено, відповідачем не підтверджено, одержання позивачем від відповідача письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось сторонами, що складові грошового забезпечення, компенсаційні та гарантійні виплати пов`язані із звільненням позивача з 12.09.2020 та з 18.01.2023 розраховувались відповідачем шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено станом на 01.01.2018 у розмірі 1762 грн на тарифні коефіцієнти, закріплені у додатках до Постанови №704.
Згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця №8285/ФЕС за 01/01/2020 31/12/2020, виданою 02.10.2025 військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , штаб-сержант 3 категорії, 14 т.р., командир відділення, 7 т.р., здійснені такі нарахування:
Довідкою-розрахунком №8286/ФЕС від 02.10.2025, наданою відповідачем, підтверджені виплати грошового забезпечення при звільнення згідно наказу від 12.09.2020 №637 молодшого сержанта ОСОБА_1 :
- посадовий оклад: 3000,00/30*12=1200,00;
- оклад за військовим званням: 670,00/30*12=268,00;
- надбавка за вислугу років 50%: 1835,00/30*12=734,00;
- надбавка за особливості проходження служби 65%: 3578,25/30*12=1431,30;
- премія 110%: 3300,00/30*12=1320,00;
- разом нараховано: 188638,17;
- зараховано з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок Приватбанку: 185802,41.
Вказані нарахування також зазначені в дублікаті грошового атестата №8287/ФЕС від 02.10.2025.
Судом також встановив, та карткою особового рахунку військовослужбовця №8288/ФЕС за 03/11/2020 31/11/2020, виданою 02.10.2025 військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , командир відділення, 7 т.р., здійснені такі нарахування:
Карткою особового рахунку військовослужбовця №8289/ФЕС за 01/01/2021 31/12/2021, виданою 02.10.2025 військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , молодший сержант, командир відділення, 7 т.р., здійснені такі нарахування:
Карткою особового рахунку військовослужбовця №8291/ФЕС за 01/2022 12/2022, виданою 02.10.2025 військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , молодший сержант, командир відділення, 7 т.р., здійснені такі нарахування:
Карткою особового рахунку військовослужбовця №8290/ФЕС за 01/2023 12/2023, виданою 02.10.2025 військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , молодший сержант, командир відділення, 7 т.р., здійснені такі нарахування:
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон 2011-XII).
Згідно зі статтею 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою №704 зокрема затверджено:
- тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;
- схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 2 Постанови №704 також установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У первинній редакції пункт 4 Постанови №704 мав наступний зміст: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.».
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема пунктом 3 «Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України» визначено:
«3. У постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»:
- пункт 4 викласти в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 касаційні скарги Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 без змін.
Отже, фактично з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року" на "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року".
Верховний Суд неодноразово давав оцінку застосуванню пункту 4 Постанови №704 з урахуванням щорічної зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб. А саме, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно з якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, грошового забезпечення.
Зазначення у пункті 4 Постанови №704 у формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб), як розрахункової величини для їх визначення, відповідає повноваженням Уряду щодо визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців.
Поряд із цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Верховний Суд сформував сталу практику та наголошує, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
З огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Наведена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №420/5584/24 (пункт 35), від 15.03.2023 у справі №420/6572/22 (пункт 15).
Законодавець щорічно встановлював розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб:
- 2018 рік: стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII: установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2018 у розмірі 1762 грн для працездатних осіб;
- 2020: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 грн;
- 2021: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня у розмірі 2270 грн;
- 2022 рік: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-IX установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 грн;
- 2023 рік: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 2684 грн.
Таким чином, суд зазначає, що розмір грошового забезпечення, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення - безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.
Враховуючи, що у спірний період відповідач здійснював нарахування грошового забезпечення позивача, компенсаційні та гарантійні виплати із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, суд погоджується з доводами позивача про порушення його прав незастосуванням відповідачем з 01.01.2020 належного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб при обчисленні таких складових грошового забезпечення, компенсаційних сум та додаткових виплат при звільненні з військової служби.
Судова практика щодо застосування пункту 4 Постанови №704 є сталою, неодноразово висловленою Верховним Судом, у тому числі у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків: з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
У постанові від 28.03.2024 у справі №160/8290/23 Верховний Суд повторив наступне:
- з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
- правовий висновок Верховного Суду про те, що з 01 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.
З огляду на викладене, суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, наведених у відзиві на позов, та їх невідповідність сталим правовим висновкам суду касаційної інстанції. Отже нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення за спірні періоди, а також компенсаційних та гарантійних сум при звільненні з військової служби 12.09.2020 та 18.01.2023 із застосуванням ПМПО встановленого законом на 01.01.2018, - є протиправним.
Надаючи оцінку доводам відповідача про та, що скасування судом пункту 6 Постанови №103, не відновлює раніше діючий порядок, у тому числі із урахуванням пункту 32 Постанови №870, суд зазначає, що Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України - визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки. Отже, пункт 32 щодо визнання акту нечинним регулює особливості визнання нечинним акту безпосередньо Урядом, а не у судовому порядку.
Крім того, ключовим для застосування пункту 4 Постанови №704, як зазначає Верховний Суд у пункті 54 постанови від 28.03.2024 у справі №160/8290/23, є те, що з 01.01.2020 розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.
Таким чином, встановивши у цій справі протиправне нарахування та виплату сум грошового забезпечення за спірні періоди, а також станом на дати звільнення позивача з військової служби, а саме 12.09.2020 та 18.01.2023, суд зазначає про проведення відповідачем неповного розрахунку при звільненні позивача з військової служби.
Зокрема наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.09.2020 №637 ОСОБА_1 звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виключено зі складу особової частини, зазначено про виплату, зокрема:
- грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) в тому числі за минулі роки починаючи з: 2017 рік - 14 діб; 2018 рік - 14 діб; 2019 рік - 14 діб; 2020 рік - 14 діб;
- грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік виплачена;
- 50% грошової допомоги при звільненні за кожний повний прослужений рік - 26 років.
Суд зазначає, що вказані у наказі ВЧ НОМЕР_2 від 12.09.2020 №637 виплати також мають здійснюватись з урахуванням розміру грошового забезпечення, яке обчислено з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 грн, встановленого законом про державний бюджет станом на 01.01.2020.
Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом МО України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260), в редакції на дату першого звільнення 12.09.2020, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Пунктами 1 та 6 розділу ХХІІІ Порядку №260 також визначено:
- пункт 1: військовослужбовцям, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення;
- пункт 6: розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Особливості обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби визначена у розділі ХХХІІ Порядку №260.
Зокрема, пунктом 2 визначено, що у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Пунктом 5 розділу ХХХІІ Порядку №260 встановлено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що при звільненні з військової служби 12.09.2020 у зв`язку із закінченням контракту, відповідачем проведено неповний розрахунок при звільненні, а саме за період з 01.01.2020 по 12.09.2020 неповністю виплачено грошове забезпечення, яке складається з: щомісячних основних видів: посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячних додаткових видів: надбавки за особливі умови проходження служби та премії; одноразових додаткових видів: грошової допомоги на оздоровлення та грошової допомоги при звільненні.
Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати при остаточному розрахунку при звільненні у повному обсязі сум грошового забезпечення за період з 01.01.2020 до 12.09.2020 включно, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, а також грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2017 - 2020 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення, - з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX станом на 01.01.2020 у розмірі 2102 гривні.
За період з 03.11.2020 до 18.01.2023 включно, позивачу також нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн, встановленого станом на 01.01.2018, коли як з 01.01.2020 цей показник щорічно змінювався законами про державний бюджет, та складав у 2020 році 2102 грн, у 2022 році - 2481 грн, у 2023 році 2684 грн.
Таким чином, суд зазначає, що грошове забезпечення за вказаний період протиправно нараховано та виплачено у меншому розмірі.
При звільненні позивача з військової служби 18.01.2023, а саме наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.01.2023 №23, вирішено:
- виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік в кількості 40 діб пропорційно прослуженому часу;
- виплатити грошову компенсацію за всі невикористані 42 (сорок два) дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) в тому числі за: 2021 рік - 14 діб, 2022 рік - 14 діб, 2023 рік - 14 діб.
Згідно з пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку №260, в редакції станом на 18.01.2023, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про допущено відповідачем протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати при остаточному розрахунку при звільненні у повному обсязі сум грошового забезпечення за період з 03.11.2020 до 18.01.2023 включно, а також сум грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2021 2023 роки, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з їх визначенням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року: у 2020 році у розмірі 2102 грн, у 2021 році у розмірі 2270 грн, у 2022 році у розмірі 2481 грн, у 2023 році у розмірі 2684 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що позивач має право на перерахунок та виплату всіх складових грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022, та 2023 рік.
Як наслідок, похідні вимоги про зобов`язання вчинити дії відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від його їх сплати під час звернення до суду із цим позовом відповідно до пунктів 1, 12 частини 1 статті 5 Закону «Про судовий збір» як позивач - у справі про стягнення заробітної плати, та як військовослужбовець - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Крім того, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 06.07.2017, до якого вона має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при остаточному розрахунку при звільненні з військової служби 12.09.2020 сум грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 до 12.09.2020 включно, у тому числі сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, а також сум грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2017, 2018, 2019, 2020 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020 у розмірі 2102 грн.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату сум: грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 до 12.09.2020 включно, у тому числі сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, а також сум грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2017, 2018, 2019, 2020 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення, - з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з їх визначенням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020 у розмірі 2102 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням здійснених платежів.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при остаточному розрахунку при звільненні з військової служби 18.01.2023 сум грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.11.2020 до 18.01.2023 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року: у 2020 році у розмірі 2102 грн, у 2021 році у розмірі 2270 грн, у 2022 році у розмірі 2481 грн, у 2023 році у розмірі 2684 грн.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату сум грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.11.2020 до 18.01.2023 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2021, 2022, 2023 роки, - з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з їх визначенням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року: у 2020 році у розмірі 2102 грн, у 2021 році у розмірі 2270 грн, у 2022 році у розмірі 2481 грн, у 2023 році у розмірі 2684 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням здійснених платежів.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук