Справа № 320/11029/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В, Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів в частині,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати підпункт 5.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 № 443ад та від 30.09.2022 № 113»;

- визнати протиправним та скасувати підпункт 6.5.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 № 113».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року відмовлено у заміні позивача правонаступником, провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 позивача притягнуто до матеріальної і дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ прийнято без встановлення необхідних підстав, тобто в порушення вимог частини другої статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ і статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Зокрема, позивач зазначає, що по результатам службового розслідування не було встановлено час (період часу), коли була втрачена зброя, не встановлені обставини, за яких втрачена зброя (цю зброю вкрадено, знищено чи не було належним чином організовано її облік), не встановлені конкретні діяння (дія чи бездіяльність) військовослужбовця, які призвели до втрати зброї.

Крім того, командування військової частини НОМЕР_1 не були враховані обставини збройної агресії та наявність у діях позивача ознак крайньої необхідності, а також не було досліджено наявність чи відсутність бойового імунітету.

Таким чином, позивач вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 в частині притягнення ОСОБА_2 до матеріальної і дисциплінарної відповідальності є передчасним, протиправним і підлягає скасуванню.

Водночас, від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну позивача правонаступником, в якій просить замінити позивача у справі ОСОБА_2 правонаступником ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік, військовий льотчик ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання. В свою чергу, на виконання оскаржуваного в цій справі підпункту 6.5.1. наказу, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» із місячного грошового забезпечення її чоловіка відповідачем було стягнуто 77 064,81 грн в якості відшкодування начебто завданої шкоди. При цьому, у разі його скасування судом стягнені з особи кошти повертаються відповідачем цій особі без пред`явлення додаткових позовних вимог.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що оскільки відносини, щодо яких виник спір допускають правонаступництво, згідно статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) просить замінити позивача у справі.

До вказаного клопотання ОСОБА_1 додано свідоцтво про одруження від 12.10.2002 № 072263 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_2 ОСОБА_1 , довідка про причини смерті від 11.06.2024, довідка ВЧ НОМЕР_3 № 175 від 13.06.2024 щодо відшкодування завданих державі збитків, банківська виписка, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12.06.2024 складено актовий запис № 82.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (позивач) звернувшись з позовом у даній справі оскаржує підпункти 5.4 та 6.5.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 № 443ад та від 30.09.2022 № 113» (далі - Наказ № 136).

Як вбачається з вказаного Наказу №139 він прийнятий за наслідками службового розслідування призначеного наказами від 30.08.2022 № 443ад та від 30.09.2022 № 113 відносно факту втрат та нестач стрілецької зброї та боєприпасів служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно пункту 5.4 Наказу №136 за неналежне виконання вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 та 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України внаслідок чого було завдано шкоду державі на командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення, догана.

Відповідно до пункту 6.5.1 Наказу №136 командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 77 064,81 грн.

Згідно зі статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд зазначає, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 30.10.2018 у справі № 522/19647/17 та постанові від 13.03.2019 у справа № 484/3648/16-а.

Водночас, предметом спору у справі, що розглядається, є наказ командира військової частини про результати службового розслідування відносно факту втрат та нестач стрілецької зброї, за неналежне виконання вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 та 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України внаслідок чого було завдано шкоду державі. За наслідками такого розслідування на ОСОБА_2 (позивача) накладено дисциплінарне стягнення, догана та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності.

Отже у даній справі конкретні суми виплат позивачу не присуджено, прав на них померлий не набув.

За приписами статті 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту.

Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

За правилами частини першої статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правовідносини у даній справі пов`язані із захистом особистих немайнових прав ОСОБА_2 , тобто нерозривно пов`язані з особою самого позивача, у зв`язку із чим правонаступництво у цьому випадку не допускається.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про заміну позивача правонаступником.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 238 КАС України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк