Справа № 420/33930/25
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку статті 287 КАС України в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в закінченні виконавчого провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору;

- зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Ухвалою від 14.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись з урахуванням особливостей 287 КАС України. Судове засідання призначено на 27.10.2025. Цією ж ухвалою витребувано у відповідача по справі належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №78677749.

27.10.2025 учасники справи у судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце проведення останнього повідомлялися належним чином. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмово провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

За приписами частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у провадженні Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження №54511574 (ідентифікатор доступу: ГО45581ВББД6) з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2013 у справі №522/18839/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ БАНК» коштів у розмірі 1 688 747,31 грн. 22.07.2025 державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м.Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу за його заявою на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 168397,76 грн. Разом з тим, 06.08.2025 ПАТ «МТБ БАНК» звернувся з виконавчим листом Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2013 у справі №522/18839/13-ц до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, яким 04.09.2025 було відкрито виконавче провадження №79010326 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. 04.09.2025 постановою приватного виконавця стягнено з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця солідарно у сумі 9738,86 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення платежу та 45434,94 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 за примусове виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2013 у справі №522/18839/13-ц одночасно стягується виконавчий збір (державним виконавцем) та основна винагорода приватного виконавця (приватним виконавцем). Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №78677749 про стягнення виконавчого збору, однак 26.09.2025 йому було відмовлено у задоволенні такої заяви. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що суперечить висновкам Верховного Суду, оскільки призводить до покладання на ОСОБА_1 подвійно відповідальності.

27.10.2025 на виконання вимог ухвали суду від 14.10.2025 представником Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано до суду матеріали виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого документа, а саме постанови про стягнення виконавчого збору № 54511574 виданого 22.07.2025 Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Одеса) (ВП № 78677749).

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

15.08.2017 державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крецул Вадимом Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54511574 про примусове виконання виконавчого листа № 522/18839/13-ц виданого 11.12.2013. Цією ж постановою передбачено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 16874,73 гривні.

22.07.2025 головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 54511574 про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 522/18839/13-ц виданого 11.12.2013, стягувачу.

22.07.2025 головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 54511574 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 168397,76 гривень.

22.07.2025 головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем винесено постанову №78677749 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 54511574 виданого 22.07.2025.

04.09.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79010326 з виконання виконавчого листа № 522/18839/13-ц виданого 11.12.2013.

04.09.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди №79010326 у сумі 9738,86 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення платежу та 45434,94 грн.

09.09.2025 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просила закінчити виконавче провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у зв`язку з відкриттям приватним виконавцем Колечком Д.М. виконавчого провадження №79010326 з виконання того ж самого виконавчого листа та стягнення основної винагороди.

25.09.2025 відповідач листом №150572 повідомив позивачу, що у Відділі на примусовому виконанні перебуває постанова №54511574 від 22.07.2025, яка видана Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошової суми у розмірі 167119,26 грн. Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Оскільки жодна з підстав не може бути застосована при розгляді звернення ОСОБА_1 , то прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження №78677749 не є можливим.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац 1 частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 8 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII).

Частинами 1-3 статті 31 Закону №1403-VIII встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4, 5 статті 31 Закону №1403-VIII основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина 6 статті 31 Закону №1403-VIII).

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (частина 3 статті 45 Закону №1404-VIII).

З аналізу вищевикладеного, можна дійти висновку, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Водночас якщо примусове виконання рішення здійснює приватний виконавець, то згідно статті 31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Так, спірним питанням у дані справі є подвійне стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа у випадку, коли в органі державної виконавчої служби та приватного виконавця перебувають на виконанні постанови про стягнення з боржника одних і тих же сум у рахунок погашення виконавчого збору та основної винагороди.

Вирішуючи зазначену проблему правового застосування в подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 зазначив, що Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Водночас виконавче законодавство містить норму (частина восьма статті 27 Закону №1404-VIII), у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку з участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа. На відміну від решти положень виконавчого законодавства, тільки ця норма Закону №1404-VIII регулює подібні суспільні правовідносини.

Указана норма містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець, а також спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

З огляду на вказане, Верховний Суд вважав, що для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону №1404-VIII.

Застосовуючи положення частини восьмої статті 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин Верховний Суд зробив висновок, що в разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Також Верховний Суд наголосив, що належним та ефективним способом захисту, який здатний відновити й захистити права боржника в такому випадку, є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору в подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону №1404-VIII, так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на вжиті у частині восьмій статті 27 Закону №1404-VIII часові маркери для її застосування, то застосування аналогії закону до правовідносин дозволяє виснувати, що право на захист виникає з дня відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того самого документа, який раніше був на виконанні у державного виконавця.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 160/695/22, від 19 серпня 2025 року у справі № 380/22356/23.

Як вже зазначалось вище, 15.08.2017 державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крецул Вадимом Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54511574 про примусове виконання виконавчого листа № 522/18839/13-ц виданого 11.12.2013. Цією ж постановою передбачено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 16874,73 гривні.

Надалі, 22.07.2025 головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 54511574 про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 522/18839/13-ц виданого 11.12.2013, стягувачу.

При цьому, 22.07.2025 головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем винесено постанову №78677749 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 54511574 виданого 22.07.2025.

В подальшому, внаслідок повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа № 523/10382/16-ц від 21.11.2016 до примусового виконання, 04.09.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79010326 з виконання виконавчого листа № 522/18839/13-ц виданого 11.12.2013 та в межах даного виконавчого провадження винесено постанову від 04.09.2025 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 9738,86 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення платежу та 45434,94 грн.

Тобто, в межах даної справи має місце стягнення основної винагороди приватного виконавця при тому, що державний виконавець вже виніс постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні за тим самим виконавчим документом.

Оскільки державний виконавець належним чином не перевірив факти, викладені в заяві від 09.09.2025 про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не у спосіб, визначений Законом № 1404-VIII, а відтак протиправно відмовив позивачу у закінченні виконавчого провадження №78677749.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмови відповідача щодо закінчення виконавчого провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Згідно частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог статті 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 287, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Пастера, буд. 58, м. Одеса, 65001, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в закінченні виконавчого провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №78677749 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Пастера, буд. 58, м. Одеса, 65001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана відповідно до положень частини 6 статті 287 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.