Справа № 140/7487/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7487/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 05 травня 2025 року №30 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ Про державну службу (далі Закон №889-VIII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу, перерахунок та виплату пенсії з 29 квітня 2025 року з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року, а також з врахуванням довідок Волинської митниця про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 10 квітня 2025 року №7.3-22/46/57 та №7.3-22/46/58.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV). Позивач 29 квітня 2025 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, проте отримала рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 05 травня 2025 року №30 про відмову у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби 20 років. Так до стажу державної служби не зараховано період роботи в митних органах.

Позивач не погоджується із таким рішенням та вважає, що оскільки на момент звернення із заявою не перебувала на державній службі та у неї наявний необхідний стаж (понад 20 років, здобутий на посадах державної служби до 01 травня 2016 року), то вона має право на призначення пенсії (в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі), а відповідач протиправно не зарахував період роботи в митних органах з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року, який на підставі пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.35-37). В обґрунтування цієї позиції відповідач 1 вказав, що обов`язковою умовою для збереження в особи після 01 травня 2016 року права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ Про державну службу (далі Закон №3723-ХІІ), пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII є дотримання сукупності вимог щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. На переконання відповідача 1, відсутні підстави зараховувати період роботи позивача в органах митної служби України до стажу державної служби. Так у трудовій книжці наявний запис про прийняття присяги державного службовця 18 липня 1995 року, однак відсутні відомості про присвоєння рангу державного службовця, натомість позивачу присвоювались персональні звання радник митної служби різних рангів, тому на ОСОБА_1 . Закон №889-VIII не поширюється.

Також відповідач 1 зауважив, що повноваження щодо призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду.

Відповідач 2 у відзиві на позов також просив відмовити у задоволенні позову та його аргументи щодо відсутності підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком державного службовця є аналогічними тим, що висловив відповідач 1 (а.с.12-13).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, що не є спірним та підтверджено відповідачем 2 у відзиві на позовну заяву.

29 квітня 2025 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просила перевести на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. Як видно з розписки-повідомлення (а.с.26), разом із заявою про перехід на пенсію за іншим законом ОСОБА_1 надала довідки Волинської митниці від 10 квітня 2025 року №7.3-22/46/57 та №7.3-22/46/58 (а.с.24-25).

Після реєстрації працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заяви та формування електронної пенсійної справи заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області з прийняттям рішення від 05 травня 2025 року №30 про відмову у перерахунку пенсії. Таке рішення мотивоване відсутністю у ОСОБА_1 необхідного стажу на посадах, віднесених до посад державних службовців. Зазначено, що відповідно до статті 3 Закону №889-VIII його дія не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. ОСОБА_1 присвоєно персональні звання радник митної служби різних рангів, тому підстави для зарахування періодів роботи в митних органах до стажу державної служби відсутні (а.с.27).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-ХІІ.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон №889-VIII, пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10 - 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а).

За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - за віком відповідно до Закону №3723-XII за умов, визначених у Законі №889-VIII. При цьому із змісту оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області встановлено, що єдиною підставою відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII є відсутність стажу державної служби.

Такі висновки обумовлені тим, що ГУ ПФУ в Одеській області до стажу державної служби не врахувало період роботи позивача в органах митної служби з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року.

Статтею 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25 березня 2016 року №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01 травня 2016 року), який визначає механізм обчислення стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року Про введення в дію Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (Порядок №283). Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283 (вказаний правовий висновок відображено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17).

Перевіряючи правомірність висновків відповідача 1 у спірному рішенні в частині віднесення до державної служби посад, які позивач обіймала у період з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року, суд враховує, що відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів (абзац третій).

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).

Із відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач у період з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року безперервно працювала у митних органах на посаді інспектора/головного інспектора/старшого інспектора. 06 червня 1994 року позивачу присвоєно персональне звання інспектор митної служби І рангу. 18 липня 1995 року ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця. 13 серпня 1996 року їй присвоєно персональне звання радник митної служби III рангу, 17 березня 2000 року - персональне звання радник митної служби II рангу, 01 квітня 2004 року - спеціальне звання інспектор митної служби ІІІ рангу, 29 червня 2005 року - спеціальне звання інспектор митної служби ІІ рангу, 16 вересня 2005 року - спеціальне звання інспектор митної служби 1 рангу, 08 листопада 2005 року - спеціальне звання радник митної служби 3 рангу, 21 червня 2006 року - спеціальне звання радник митної служби 2 рангу, 11 червня 2013 року присвоєно 11 ранг державного службовця, 31 грудня присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ рангу.

Статтею 408 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року №92-IV (далі МК України) було установлено, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України Про державну службу.

Особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця (частина перша статті 413 МК України в редакції від 11 липня 2002 року).

Пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України Про державну службу (частина перша статті 430 МК України в редакції від 11 липня 2002 року).

Статус посадових осіб митної служби України визначені частинами першою, другою статті 569, частиною першою статті 588 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року №4495-VI): посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України. Пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України Про державну службу. Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Подібні положення щодо статусу посадових осіб митної служби України визначав МК України від 12 грудня 1991 року №1970-XII (зокрема, частина третя статті 154), на що звернута увага у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, визначено, що посадові особи митних органів, які одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

У постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №465/7218/16-а та від 13 грудня 2018 року у справі №539/1855/17 вказано на безпідставність доводів органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу та що його посада не відноситься до категорії посад державної служби.

Наведене дає підстави виснувати, що період роботи позивача в митних органах з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства України, якими регульовані спірні правовідносини, суд погоджується з доводами позову про те, що у відповідач ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно не зарахував до стажу державної служби позивача період роботи з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року, що становить понад 20 років. У зв`язку із цим необґрунтованою є відмова відповідача 1 у переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії (за віком державного службовця), оскільки крім наявності спеціального стажу (понад 20 років державної служби станом на 01 травня 2016 року) для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону України Про державну службу виконуються й інші умови - щодо віку та страхового стажу (адже позивач є пенсіонером за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-ІV).

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася за призначенням пенсії 29 квітня 2025 року, то з цієї дати вона має бути переведена з пенсії за віком, призначеної за Законом №1058-IV, на пенсію за віком за іншим законом Законом України Про державну службу.

Суд також зазначає, що згідно з пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб затверджено Порядок (далі - Порядок №622), довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII Про державну службу та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Разом із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивач, яка на час звернення не займала посаду державної служби, подала довідки Волинської митниці: від 10 квітня 2025 року №7.3-22/46/58 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою, визначеною додатком 4 до Порядку №622 (а.с.25), та від 10 квітня 2025 року №7.3-22/46/57 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою, визначеною додатком 6 до Порядку №622 (а.с.24). На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; довідки видані на підставі особових рахунків, розрахункової відомості, штатного розпису про нараховану та виплачену заробітну плату за посадою головний інспектор.

Жодних заперечень щодо форми та змісту довідок, підстав їх видачі, періодів, за який вказана заробітна плата для призначення пенсії тощо відповідачем 1 не наведено, а судом не встановлено. Такі довідки є джерелом інформації для обчислення розміру пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ, розрахунок якої при її призначенні є невід`ємною частиною прийняття рішення органом Пенсійного фонду.

Суд також враховує, що приписи пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1, зі змінами), передбачають застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії.

В контексті наведеного при вирішенні спору в частині позовних вимог зобов`язального характеру, заявлених до ГУ ПФУ у Волинській області, необхідно зазначити, що позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за іншим законом рішенням від 05 травня 2025 року №30, яке було прийняте ГУ ПФУ в Одеській області відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

Зважаючи на те, що рішенням ГУ ПФУ в Одеській області позивачу безпідставно відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного рішення належить задовольнити.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.

Таким чином, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, яке не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у переведенні на пенсію за іншим законом, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за заявою від 29 квітня 2025 року.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як орган, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання після переведення його на пенсію за віком за умов, визначених пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII. При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після переведення позивача на інший вид пенсії ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

За приписами частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд акцентує увагу на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 05 травня 2025 року №30 з огляду на наявність у ОСОБА_1 умов для реалізації права на одержання згідно з пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, то дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача з 29 квітня 2025 року (з дати подання заяви) на пенсію державного службовця з урахуванням довідок Волинської митниці від 10 квітня 2025 року №7.3-22/46/57 та №7.3-22/46/58 для її обчислення, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, - ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача.

Частинами першою статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатила судовий збір за одну немайнову вимогу, тобто 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 22 травня 2025 року, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 29), яку суд фактично задовольнив, а в решті спосіб захисту прав позивача обрано судом. Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області (рішенням якого позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за іншим законом, що і стало підставою звернення до суду із цим позовом) необхідно стягнути судові витрати у вказаній сумі.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська область, місто Одеса, вулиця Канатна, будинок 83, ідентифікаційний код юридичної особи 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05 травня 2025 року №30.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 29 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу та статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII Про державну службу з урахуванням для її обчислення довідок Волинської митниці від 10 квітня 2025 року №7.3-22/46/57 та №7.3-22/46/58, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 17 травня 1989 року по 07 вересня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк