Справа № 638/18833/25
Суддя: Невеніцин Є. В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/508/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Лєбєдєвої А. О.,

представника позивача Пекареніна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №15/3/1248 від 09 вересня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження по вказаній справі закрити.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що у відношенні позивача складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим порушив норми чинного законодавства щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Водночас офіційний електронний військово-обліковий документ Резерв+ фіксує проходження ВЛК 30.08.2025 з висновком «Придатний», однак в постанові відсутня належна оцінка факту проходження ВЛК.

Також зазначає, що жодних направлень на військово-лікарську комісію на проходження медичного огляду ВЛК позивач не отримував, опису про вручення позивачу направлення на ВЛК для проходження медичного огляду спірна постанова не містить, при тому, що законом передбачено, що «контроль за направленням та проходженням резервістами медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП або командира військової частини.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності ухвалена без врахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2025 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

16.10.2025 надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 до набрання чинності змін до Закону №3621 мав визначений ступінь придатності до військової служби, як «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». До 05.06.2025 не пройшов повторний медичний огляд для визначення ступеню придатності до військової служби по мобілізації, на особливий період, та своєю бездіяльністю порушив законодавство про військову службу, оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно даних з Реєстру та облікової картки на військовозобов`язаного ОСОБА_1 не отримував направлення на проходження повторного медичного огляду. Таке направлення позивач був зобов`язаний отримати самостійно шляхом особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Ухвалою суду від 22.10.2025, винесеною в судовому засіданні без оформлення окремим документов, клопотання відповідача від 13.10.2025 задоволено, продовжено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та відзив прийнято до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що ОСОБА_1 неодноразово звертався самостійно в ТЦК для отримання направлення на ВЛК, але йому такого не надавали. Крім того, відповідачем пропущено строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить 3 місяці з 06.06.2025.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За наведених обставин, неприбуття представника відповідача у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Постановою № 15/3/1248 від 09.09.2025 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 до набрання чинності Закону №3621 мав визначений ступінь придатності до військової служби, як «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» та у визначений законом строк до 05 червня 2025 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим порушив норми чинного законодавства щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. З чого слідує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За положенням частини 3 ст. 210-1 КУпАП законодавцем визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до абзацу 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

За змістом абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до Закону України №4235-ІХ від 12.02.2025 «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Таким чином, зі змісту облікової картки до військового квитка ОСОБА_1 слідує, що він був визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Тобто, позивач мав обов`язок протягом встановленого законом терміну з 04.05.2024 по 05.06.2025 самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду та пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. До суду не було надано жодних доказів того, що позивач виконав вищевказаний обов`язок.

Суд наголошує, що з набранням чинності Закону України № 3621-IX обов`язок щодо повторного проходження медичного огляду у термін з 04.05.2024 по 05.06.2025 покладено на позивача. Твердження представника позивача щодо обов`язку ТЦК та СП про вручення позивачу направлення для проходження ВЛК є безпідставними, оскільки саме ОСОБА_1 згідно із Законом мав обов`язок самостійно протягом встановленого терміну звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Надані позивачем відомості про проходження ним повторної ВЛК 30.08.2025 свідчать про порушення ним визначеного Законом терміну для проходження такого медичного огляду.

Крім того, суд не погоджується з аргументом представника позивача про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням строків, визначених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення в цій категорії справ може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Датою вчинення позивачем правопорушення є 06.06.2025, коли минув визначений законом строк для виконання ним свого обов`язку у сфері законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Датою виявлення вказаного правопорушення є 21.08.2025, коли відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 направлено звернення до органів Національної поліції для доставлення ОСОБА_1 з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ним правил військового обліку. Оскаржувана постанова винесена 09.09.2025, тобто протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення та не пізніше одного року з дня вчинення правопорушення.

Щодо доводу позивача про відсутність письмового повідомлення про дату й час розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно із наданого відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення № 15/3/1203 від 25.08.2025, ОСОБА_1 був присутній при його складанні, останньому роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться об 11-20 год. 09.09.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчили факт відмови позивача від надання пояснень та підписання протоколу.

Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про його притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим вказаний довод позовної заяви суд визнає необгунтованим.

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, ухвалюючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтованою, тобто такою, прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення яким залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір, витрати на правову допомогу з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 5, 19, 20, 159, 160, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - відмовити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №15/3/1248 від 09 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.В. Невеніцин