Справа № 260/8803/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/8803/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Гавій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОМАРТ" до Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 жовтня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 27 жовтня 2025 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОМАРТ" (далі позивач, ТОВ "ТОМАРТ") звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області (далі відповідач, Нересницька сільська рада) про визнання протиправним та скасування рішення Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 01.03.2024 року № 1566 "Про заборону будівництва міні гідроелектростанцій на річці Тересва в межах Нересницької територіальної громади".

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є юридичною особою з основним видом діяльності по КВЕД 35.11 - «Виробництво електроенергії», яка подала проект плану будівництва міні ГЕС на річці Тересва в с. Нересниця до відповідача, Нересницької сільської ради.

Рішенням 3 сесії VIII скликання Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 01.10.2021 року № 815 надано дозвіл на розробку детального плану території для будівництва двох міні гідроелектростанцій (ГЕС №1 і ГЕС №2) на річці Тересва.

ТОВ «Томарт» відповідно п.4 вказаного рішення уклало договір на виготовлення містобудівної документації. Містобудівна документація виготовлена у відповідності до вимог чинного законодавства України та передана Нересницькій сільській раді.

26.12.2024 року до відповідача позивачем подано запит щодо стадії затвердження детального плану території та СЕО.

Того ж дня, 26.12.2024 року позивачем отримано відповідь, згідно якої відповідачем зазначається про неможливість подальшого провадження позивачем своєї діяльності через Рішення №1566, яким заборонено будь-яким суб`єктам здійснювати діяльність щодо будівництва гідро електрогенеруючих об`єктів, незалежно від їх технічних характеристик.

Таким чином, дане рішення безпосередньо стосується позивача, як суб`єкта господарської діяльності, яким на даний час вже здійснено відповідні дії щодо будівництва мінігідроелектростанцій в межах Нересницької територіальної громади та який має на меті здійснення подальших дій для такого будівництва.

Що стосується процедури прийняття спірного рішення, зазначає, що відповідно до Закону України «Про основи містобудування» на який посилається рішення сесії Нересницької сільської ради № 1566 від 01.04.2024 року не передбачене таке повноваження як надання дозволу на будівництво чи заборони будівництва, а тим більше - встановлення заборони будівництва певної категорії об`єктів безвідносно до існуючої чи майбутньої містобудівної документації.

Органом, який відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 року № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду», має право надати дозвіл на будівництво та в разі порушень норм діючого законодавства заборонити будівництво є Державна інспекція архітектури та містобудування України.

Тобто прийнявши рішення № 1566 від 01.04.2024 року сесія Нересницької сільської ради вийшла за межі своїх повноважень та вторглася в повноваження центрального органу виконавчої влади, а саме в повноваження Державної інспекції архітектури та містобудування України.

Крім того, на переконання позивача, оскаржене Рішення №1556 підлягало державній реєстрації в порядку, визначеного Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади. В той же час, відповідачем не здійснювалося зазначених дій, всупереч встановленим законодавством України вимогам.

Ухвалою судді від 06.01.2025 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Одночасно, на виконання вимог ч. 4 ст. 264 КАС України, зобов`язано відповідача опублікувати оголошення про відкриття провадження у справі № 260/8803/24 щодо оскарження нормативно-правового акта у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року, у зв`язку з ненаданням відповідачем доказів опублікування оголошення про відкриття провадження Закарпатським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 260/8803/24 про оскарження нормативно-правового акту у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений, підготовче судове засідання відкладено на 04.03.2025 року.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року застосовано до Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу.

24.02.2025 року до суду від відповідача надійшли докази виконання вимог ч. 4 ст. 264 КАС України.

У встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відтак, розгляд справи проведено за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З наявних в матеріалах справи доказів, рішенням Нересницької сільської ради від 01.10.2021 року за № 815 «Про надання дозволу на розробку детального плану території», ТОВ «Томарт» надано дозвіл на розробку детального плану території для будівництва двох міні гідроелектростанцій (ГЕС №1, ГЕС №2) на річці Тересва.

Рішенням від 01.03.2024 року за № 1566 «Про заборону будівництва міні гідроелектростанцій на річці Тересва в межах Нересницької територіальної громади», сесія Нересницької сільської ради вирішила заборонити будь-кому в межах території Нересницької територіальної громади будівництво міні гідроелектростанцій на р. Тересва.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування, з підстав не відповідності останнього нормам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначені у положеннях статті 264 КАС України.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 264 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Згідно з частинами другою, третьою статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Відтак, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Крім того, з аналізу вказаних норм вбачається, що особливістю провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є те, що для таких категорій спорів передбачено, фактично, необмежене коло осіб, які можуть ініціювати відкриття відповідного провадження в адміністративному суді; необмежене в часі право на доступ до суду для ініціювання такого спору; додаткові гарантії інформування всіх про початок розгляду судом такого спору; додаткові процесуальні гарантії для сторін, що надаються згідно з положеннями КАС України у справах, що розглядаються за правилами загального позовного провадження; спеціальні повноваження суду, спрямовані на гарантування ефективного захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2022 у справі №160/9717/21 , від 13.03.2023 у справі №620/4460/21.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Такої позиції притримується Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №640/6699/20.

Право звернення до суду позивач, крім іншого, обгрунтовував необхідністю захисту порушеного інтересу, як суб`єкта господарської діяльності, яким на даний час вже здійснено відповідні дії щодо будівництва міні гідроелектростанцій в межах Нересницької територіальної громади та який має на меті здійснення подальших дій для такого будівництва.

Суд критично оцінює такі твердження позивача з огляду на наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів, рішенням Нересницької сільської ради від 01.10.2021 року за № 815 «Про надання дозволу на розробку детального плану території», ТОВ «Томарт» надано дозвіл на розробку детального плану території для будівництва двох міні гідроелектростанцій (ГЕС №1, ГЕС №2) на річці Тересва. Замовником детального плану території визначено Нересницьку сільську раду із залученням ТОВ «Томарт».

Пунктом 4 вказаного рішення визначено, що виготовлений детальний план слід подати до Нересницької сільської ради для підготовки та проведення громадських слухань на території с. Нересниця. Після розроблення, погодження та проведення громадських слухань детальний план території слід подати на затвердження відповідно до вимог чинного законодавства (п. 5).

На замовлення Нересницької сільської ради, ТОВ «Наша Спадщина» розроблено детальний план території «Нове будівництво та експлуатація міні гідроелектростанції № 1 на річці Тересва в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області» та детальний план території «Нове будівництво та експлуатація міні гідроелектростанції № 2 на річці Тересва в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області».

26.12.2024 року на запит позивача щодо затвердження детального плану, відповідач повідомив, що питання затвердження детального плану «Нове будівництво та експлуатація міні гідроелектростанції № 1 на річці Тересва в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області» та детального плану території «Нове будівництво та експлуатація міні гідроелектростанції № 2 на річці Тересва в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області» на сесію Нересницької сільської ради не виносилися та не були прийняті рішення, відповідно до рішення ради від 01.03.2024 року № 1566 «Про заборону будівництва міні гідроелектростанцій на річці Тересва в межах Нересницької територіальної громади».

У контексті наведеного, суд зауважує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.10.2019 року по справі №813/38/16, від 27.02.2020 року по справі №440/569/19.

Однак, позивачем наявності таких обставин не доведено, а судом не виявлено.

Судом встановлено, що порушення прав позивача спірним рішенням полягає у відсутності, на його думку, можливості будівництва міні гідроелектростанцій в межах Нересницької територіальної громади, оскільки, на даний час ним вже здійснено відповідні дії щодо такого будівництва та який має на меті здійснення подальших дій для такого будівництва.

Водночас, суд зауважує, що відповідного рішення про затвердження детальних планів «Нове будівництво та експлуатація міні гідроелектростанції № 1 на річці Тересва в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області» та «Нове будівництво та експлуатація міні гідроелектростанції № 2 на річці Тересва в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області», відповідачем не приймалося, при цьому, надання дозволу на розроблення відповідної документації не свідчить про обов`язковість її затвердження.

Підсумовуючи вищевикладене, за відсутності у позивача відповідного дозволу на будівництво міні гідроелектростанцій, суд вважає, що спірним рішенням про заборону будівництва таких електростанцій, відповідних прав позивача не порушено.

При цьому, незгода позивача зі спірним рішенням не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваними рішеннями не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

У такому разі суд не проводить перевірку оскаржуваного рішення на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення прав позивача спірним рішенням.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми встановлено, що суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Тож, судом у межах даної справи не встановлено порушення прав позивача спірним рішенням Нересницької сільської ради № 1566 від 01.03.2024 року, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту її прав.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОМАРТ" (Закарпатська область, Тячівський район, с. Нересниця, вул. Франка, 77 ) до Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області (Закарпатська область, Тячівський район, с. Нересниця, вул. Грушевського, 25 ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті