Справа № 400/3471/25
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 р. № 400/3471/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаМіністерства внутрішніх справ України, вул. Богомольця Академіка, 10,м. Київ,01024, м. Київ,01601

треті особиУправління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,54005, вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,54005

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Міністерство або відповідач), третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі - Управління або третя особа), в якому просив:

"Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України від розгляду матеріалів та прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги згідно статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850, ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали згідно статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850, та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

На обгрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що має право на одноразову грошову допомогу, для реалізації цього права звернувся з відповідною заявою, але відповідач протиправно ухилився від прийняття рішення за заявою.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач позов не визнав з підстав, що вказані у відзиві.

Третя особа підтримала позицію відповідача.

Позивач подав відповідь на відзив.

Судом встановлено, що у березні 2014 рооку позивач був звільнений з органів внутрішніх справ (міліції) у запас через хворобу.

У жовтні 2024 року спеціалізована кардіо-офтальмологічна МСЕК встановила позивачу ІІІ групу інвалідності, причина - захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС. (виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ № 523693) та видала довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серії 12 ААА № 077922).

Частиною шостою статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон про міліцію) було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізнене ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон про міліцію втратив чинність 07.11.2015 - з набранням чинності Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580).

При цьому пунктом 15 розділу ХІ (Прикінцеві та перехідні положення") Закону № 580 встановлено, що працівники міліції, які на день набрання чинності цим Законом мали календарну вислугу не менше 5 років та продовжили службу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями (а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах), після досягнення вислуги років, що дають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (про які вказано у частині шостій статті 23 Закону про міліцію) були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

З метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 Порядку № 850, 21.10.2024 звернувся до ліквідаційної комісії Управління із заявою, до якої додав відповідні документи.

22.10.2024 Управління листом № 329/05/38-2024 надіслало документи позивача і власний висновок щодо виплати грошової допомоги до Міністерства (пункт 8 Порядку № 850).

Міністерство листом від 28.11.2024 № 32844-2024 повернуло документи для доопрацювання до Управління, зазначило, що "… наявність … недоліків унеможливила прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком …". Зміст недоліків викладений у листі.

Після отримання відповідної інформації від Управління ОСОБА_1 у лютому 2025 року звернувся до третьої особи із "Заявою про повторне направлення матеріалів до МВС України". До заяви позивач додав пояснення щодо недоліків (які, на думку Міністерства, унеможливили прийняти рішення), а також докази листування з Управлінням охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації, з Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" (ДУ "ТМО МВС України по Миколаївській області") і медичні документи.

18.02.2025 Управління листом № 1/35-2025 повторно надіслало документи позивача до Міністерства.

Міністерство листом від 14.03.2025 № 8492-2025 повернуло документи до Управління. У цьому листі вказано: "… за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я МВС України вказано, що медико-соціальна експертиза йому проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" (далі - Положення), відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При цьому повідомлено, що ДУ "ТМО МВС України по Миколаївській області" ОСОБА_1 для проходження МСЕК не скеровувався та при проведенні медико-соціальної експертизи з вирішення питання встановлення йому групи інвалідності представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Наявність вищезазначених недоліків унеможливила прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. Ураховуючи викладене, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повертаються без прийняття рішення …".

Позивач вважає протиправним нерозгляд відповідачем заяви.

У відзиві Міністерство, зокрема, вказало: "… підставою для відмови МВС у погодженні висновку про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги слугував факт не залучення при проведенні медико-соціальної експертизи, представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії …".

Третя особа у поясненнях зазначила, що позов є безпідставним, бо "… позивач подав МВС документи прийняті не уповноваженою медично-експертною комісією, що унеможливлює прийняття їх до розгляду ...".

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої особи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

У пункті 9 Порядку № 850 вказано, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 850, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених бюджетом на утримання МВС.

Суд зауважив, що обов`язком відповідача було прийняття рішення, а не "погодження висновку", як Міністерство вказало у позові.

Відповідач, в порушення пункту 9 Порядку № 850, жодного рішення не прийняв, тобто допустив протиправну бездіяльність. Відповідно, на Міністерство має бути покладений обов`язок прийняти рішення.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У такому випадку суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Порядок № 850 не передбачає права Міністерства при прийнятті відповідного рішення діяти на власний розсуд, оскільки перелік обставин, за яких призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, встановлений пунктом 14 Порядку № 850.

Згідно з цією нормою, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюється, якщо інвалідність за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення працівником міліції злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спрчинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установлного судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Відповідач наявність цих обставин не довів, тому Міністерство має прийняти рішення на користь позивача, тобто рішення про призначення грошової допомоги.

З урахуванням цього суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту прав позивача є не зобов`язання відповідача "розглянути матеріали", а зобов`язання відповідача прийняти рішення.

Доводи відповідача і третьої особи суд відхилив.

У пункті 10 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 "Положення про медико-соціальну експертизу" (далі - Положення № 1317) вказано, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:

1) загального профілю;

2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Пенсійного фонду України, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники органів державної служби зайнятості та у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Той факт, що у складі комісії, яка проводила експертизу, не було представника закладу охорони здоров`я МВС, не дає підстав для висновку про те, що відповідні документи позбавлені юридичної сили.

Пунктом 6 Положення № 1317 визначено, що висновки комісії є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади.

До повноважень Міністерства не входить перевірка законності та обгрунтованості висновків медико-соціальної експертизи.

Висновки медико-соціальної експертизи у встановленому законодавством порядку не скасовані, тому відповідач безпідставно усунувся від розгляду по суті заяви позивача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору) підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 від 21.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною шостою статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію".

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідно до затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що передбачена частиною шостою статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію", у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

4. У задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути матеріали відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений квитанцією від 07.04.2025 № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна