Справа № 420/35911/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до держави України в особі Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд :

визнати протиправною бездіяльність держави Україна в особі Кабінету Міністрів України щодо ненадання Пенсійному фонду України грошових коштів у сумі 595 716.23 грн для виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду: від 31.03.2021 року по справі № 420/14939/20 у сумі 167 299.26 грн., від 10.08.2022 року по справі № 420/7091/22 у сумі 17 651.54 грн., від 06.03.2023 року по справі №420/17059/ у сумі 191 250.36 грн., від 22.08.2023 року по справі №420/13781/23 у сумі 119 850.01 грн., від 09.11.2023 року по справі №420/20528/23 у сумі 36 608.81 грн., від 02.12.2024 року по справі №420/32082/24 у сумі 33 224.25 грн., від 18.10.2024 року по справі №420/25404/24 у сумі 13 844 грн., від 13.11.2024 року по справі №420/28609/24 у сумі 15 988 грн.;

визнати протиправною бездіяльність держави Україна в особі Кабінету Міністрів України щодо ненадання Державній Казначейській службі України 15 190,16 грн. для сплати боргу держави Україна, відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва від 24.03.2023 року по справі №757/16074/22-ц;

- Кабінету Міністрів України в порядку, визначеному законом, за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України, забезпечити додаткове фінансування відповідної бюджетної програми грошовими коштами у розмірі 595 716.23 грн. для сплати боргу ОСОБА_1 на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду: від 31.03.2021 року по справі № 420/14939/20 у сумі 167 299.26 грн.; від 10.08.2022 року по справі №420/7091/22 у сумі 17 651.54 грн.; від 06.03.2023 року по справі №420/17059/ у сумі 191 250.36 грн.; від 22.08.2023 року по справі №420/13781/23 у сумі 119 850.01 грн.; від 09.11.2023 року по справі №420/20528/23 у сумі 36 608.81 грн.; від 02.12.2024 року по справі №420/32082/24 у сумі 33 224.25 грн.; від 18.10.2024 року по справі №420/25404/24 у сумі 13 844 грн.; від 13.11.2024 року по справі №420/28609/24 у сумі 15 988 грн.;

- Кабінету Міністрів України в порядку, визначеному законом, за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України, забезпечити додаткове фінансування бюджетної програми за КПКВК 3504030 «Заходи щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» грошовими коштами в сумі 15 190,16 грн. для сплати Державною казначейською службою України боргу відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 за тривале невиконання державою Україна судових рішень на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва по справі №757/16074/22-ц від 24.03.2023 року.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 13.08.2008 року отримує пенсію, як інвалід війни ІІ групи, згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Для забезпечення виконання мирової угоди укладеної, відповідно до рішення ЄСПЛ від 19.11.2015 року № 64511/12, фактично з метою забезпечення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 2a/1570/8165/2011 від 17.12.2012 року, адміністративними судами України прийнято 19 судових рішень, якими визнано протиправними дії ГУПФУ в Одеській області і ПФУ та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання судових рішень, надання неправдивої інформації до державних органів України та надання неправдивої інформації до ЄСПЛ (справа №420/8934/20).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024 як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язав Кабінет Міністрів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024, як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог суд відмовив.

В результаті виконання судового рішення позивачем отримано лист секретаріату КМ України від 03.04.2025 року № Я-5499/15-24/3 за підписом начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян секретаріату КМ України.

У листі, окрім іншого, зазначено, що «...вирішення порушеного у Вашому зверненні від 29.03.2024 питання належить до повноважень Міністерства соціальної політики України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України, зазначене звернення на виконання вимог частини третьої статті 7 Закону надіслано за належністю для спільного розгляду по суті до цих міністерств із супровідним листом від 03.04.2025 №Я-5499/15-24/2 з проханням повідомити Вас та Секретаріат про результати».

15.05.2025 отримано лист від представника КМ України Міністра соціальної політики України від 06.05.2025 № 668/0/5-25/54, який, згідно з інформацією на конверті, відправлено з Києва простим поштовим відправленням 10.05.2025 року.

Таким чином, 15.05.2025 позивачу стало відомо про протиправну бездіяльність КМ України щодо не надання грошових коштів Міністерству соціальної політики України, для передачі в подальшому Пенсійному фонду України, що призвело до не виконання у повному обсязі судових рішень: від 31.03.2021 по справі №420/14939/20, від 10.08.2022 по справі №420/7091/22, від 06.03.2023 по справі №420/17059/22, від 22.08.2023 по справі №420/13781/23, від 09.11.2023 по справі №420/20528/23, від 02.12.2024 по справі №420/32082/24, від 18.10.2024 по справі №420/25404/24, від 13.11.2024 по справі №420/28609/24, від 18.06.2025 по справі №420/10982/25, всупереч вимогам ст. 129-1 Конституції України та ст. 6 Конвенції, які гарантують виконання судових рішень.

Станом на зараз, борг пенсійних та соціальних виплат ОСОБА_1 , згідно з судовими рішеннями, які набули чинності, становить 595 716.23 грн. Окрім цього, залишається не сплаченим борг у сумі 15 190,16 грн. за причинену державою Україна моральну шкоду, згідно з рішенням Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/16074/22-ц від 24.03.2023 року.

Станом на зараз, держава Україна заборгувала суму пенсійних і соціальних виплат та за заподіяну моральну шкоду інваліду війни ОСОБА_1 на виконання судових рішень у розмірі 610 906.39 грн.

На всі звернення щодо сплати боргу пенсійних та соціальних виплат на виконання судових рішень, ГУПФУ в Одеській області зазначає, що «погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету з Державного бюджету України».

КМ України тривалий час, систематично, в протиправний спосіб, не надаючи ПФУ грошові кошти для виконання ГУПФУ в Одеській області судових рішень щодо сплати боргу пенсійних та соціальних виплат ОСОБА_1 , порушило його право на судовий захист.

15.05.2025 року отримано лист від представника КМ України - Міністра соціальної політики України від 06.05.2025 року № 668/0/5-25/54, який, за дорученням КМ України, надав відповідь на звернення ОСОБА_1 від 29.03.2024 року.

Представник КМ України фактично відмовив у виконанні судових рішень від 31.03.2021 року по справі № 420/14939/20, від 10.08.2022 року по справі №420/7091/22, від 06.03.2023 року по справі №420/17059/22, від 22.08.2023 року по справі №420/13781/23, від 09.11.2023 року по справі №420/20528/23, від 02.12.2024 року по справі № 420/32082/24, від 18.10.2024 року по справі № 420/25404/24, від 13.11.2024 року по справі №420/28609/24, зазначивши, що «У 2024 році на погашення виплат за ретроспективнми судовими рішеннями в бюджеті Пенсійного фонду України було передбачено 500 млн грн, при цьому борг за такими рішеннями становив 78,2 млрд грн, на 01.04.2025 - 81,1 млрд гривень. Надалі суми доплати до пенсій, нараховані на виконання рішень суду, виплачуватимуться в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат у порядку черговості».

Держава Україна в особі КМ України тривалий час систематично не надавало грошові кошти ПФУ та його структурному підрозділу ГУ ПФУ в Одеській області, що призвело до триваючого правопорушення, невиконання у повному обсязі, всупереч вимогам Конституції України, судових рішень від 31.03.2021 року по справі №420/14939/20, від 10.08.2022 року по справі №420/7091/22, від 06.03.2023 року по справі №420/17059/22, від 22.08.2023 року по справі №420/13781/23, від 09.11.2023 року по справі №420/20528/23, від 02.12.2024 року по справі № 420/32082/24, від 18.10.2024 року по справі № 420/25404/24, від 13.11.2024 року по справі №420/28609/24.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 105 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому, суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, а треті особи пояснення щодо позову, а отже мають бути обізнаними відносно чого їм належить надавати такі заяви по суті справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що спосіб захисту прав та інтересів має бути належним, зокрема ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.

Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків.

Також згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим; вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Тобто предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви, з урахуванням дійсного складу учасників спірних правовідносин (тобто відповідачем має бути визначений конкретний суб`єкт владних повноважень, яким прийнято спірне рішення, а третіми особами лише ті особи, на права та інтереси яких матиме вплив судовий розсуд за результатами розгляду справи).

Відповідно до положень ч.2 ст.173 КАС України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті є завданням підготовчого провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, за своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Суддя зазначає, що прохальна частина позовної заяви у наведених пунктах не відповідає вимогам статей 5, 19, 160 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить чіткого способу захисту порушеного права позивача.

У наведених позовних вимогах позивач зазначає про протиправну бездіяльність Кабінету Міністрів України, однак не формулює належним чином похідну вимогу, яка є обов`язковим елементом при зверненні з позовом про визнання бездіяльності протиправною. Формулювання на кшталт «Кабінету Міністрів України в порядку, визначеному законом, забезпечити додаткове фінансування...» не є належним способом судового захисту, оскільки воно не містить прямої спонукальної вказівки на необхідність вчинення конкретної дії суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, із прохальної частини позову незрозуміло, чи просить позивач суд зобов`язати Кабінет Міністрів України прийняти певне рішення, розглянути питання фінансування чи безпосередньо виділити кошти, тобто відсутнє чітке визначення дії, яку суд має покласти на відповідача. Без використання спонукального формулювання прохальна частина є нечіткою та не відповідає вимогам пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 105, а також статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливлює встановлення належного способу захисту порушеного права.

У зв`язку із цим позивачу належить уточнити адміністративний позов в частині похідної позовної вимоги, який відповідає предмету спору, в якому позивач прагне відновлення прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, позивачу необхідно уточнити коло учасників процесу, оскільки судовий розсуд може вплинути на права та інтереси Пенсійного фонду України та Державної казначейської служби України.

На підставі викладеного, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, керуючись ст. 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави України в особі Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху, надавши п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк