Справа № 160/33785/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в якій просить:
визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині, що стосується призупинення на підставі розпорядження заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 року № 2551/3/5 прийому Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки документів про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання офіцерам запасу Збройних Сил України, які мають на це право згідно зі статтею 47 Конституції України, статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», з подальшою передачею документів на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей житловими приміщеннями;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач отримав відмову в оформленні документів на виключення житла з числа службового, яка порушує його права на отримання житла.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначено, що як зазначає позивач, він отримав відмову від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про направлення його документів до Центрального управління, яка була нібито вмотивована рішенням заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 №2551/з/5, стосовно подання командирами військових частин, керівниками установ та організацій до квартирно-експлуатаційних управлінь, відділів (частин районів) пропозицій щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток, у зв`язку з неможливістю надання іншого житла.
Тобто, документи заявника Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро до Центрального управління не направлялись, рішення Міністерством оборони України щодо заяви Позивача про відмову у виключенні житла з числа службового не приймалось.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.02.2021 року позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 , об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 про виключення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якій я мешкаю зі своєю родиною у складі 2 (дві) особи, з числа службових квартир та надання мені цієї квартири для постійного проживання зі зняттям з квартирного обліку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.04.2021 року №288 з метою виконання наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», Протоколу від 23.02.2021 року №2 засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 було погоджено переведення двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 57,5 кв.м. житловою площею 27,3 кв.м. із числа службового житла та розподілити її для постійного проживання полковнику запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 (дві) особи.
У грудні 2021 року від голови об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 позивач дізнався про прийняття нового рішення на підставі Протоколу засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 від 22.11.2021 року №10, затвердженого Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2021 року №1061, про зняття мене з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 .
Позивач звернувся із позовом до Красногвардійського районного суду м. Дніпро, в якому просив Суд визнати протиправними дії щодо посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , скасувати рішення об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 та поновлення позивача на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 05.05. 2022 року по справі № 204/995/22 позивач був поновлений на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 , що було оформлено Протоколом об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 від 19.08.2022 року №3, який був затверджений Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.10.2022 року №490.
Позивач знову звернувся із заявою від 10.11.2022 року до командира військової частини НОМЕР_2 , об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 про виключення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якій він мешкає зі своєю родиною у складі 2 (дві) особи, з числа службових квартир та надання цієї квартири для постійного проживання зі зняттям з квартирного обліку.
Згідно витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 № 6 від І0.12.2022 року погоджено переведення двох кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 57,5 м2, житловою площею 27,3 м2 із числа службового житла та розподілити її для постійного проживання полковнику запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 (дві) особи. Клопотати перед начальником КЕВ м. Дніпро про надання інформації до об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 щодо зняття статусу службового житла з квартири АДРЕСА_2 та переводу її в постійне користування полковнику запасу ОСОБА_1 , для зняття його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.12.2022 року №13 з метою виконання наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», протоколу від 10.12.2022 року №6 засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 було погоджено переведення двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 57,5 кв.м. житловою площею 27,3 кв.м. із числа службового житла та розподілити її для постійного проживання полковнику запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 (дві) особи.
Позивач в позовній заяві зазначає, що "після поновлення на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 , в січні 2023 року позивач звернувся до посадових осіб житлової групи тоді ще квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро з питання підготовки документів моєї житлової справи для надання до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки документів про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_2 у складі сім`ї 2 (дві) особи та надання мені, ОСОБА_1 , для постійного проживання. Однак, на моє звернення, від посадових осіб житлової групи квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро я отримав усну відмову, яка була аргументована отриманим листом, яким доводиться рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 року №2551/3/5, згідно якого пропонується надавати до квартирно-експлуатаційних органів всіх рівнів пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових лише членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти, як виняток, у зв`язку із неможливістю надання іншого житла."
Ухвалою суду позивачу запропоновано надати документи, на які посилається в позовній заяві: звернення січня 2023 року; відмову, яка була аргументована отриманим листом; докази призупинення прийому Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки документів про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання.
Позивач надав заяву в якій зазначив, що звернення та відмова документально не оформлені.
Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Положеннями статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Статтею 1 Закону № 3551 визначено, що закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Відповідно до статті 5 Закону № 3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
За приписами статі 6 Закону № 3551 учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 19).
Приписами статті 12 Закону № 3551 встановлено перелік пільг учасників бойових дій та особам, прирівняним до них.
Положеннями пункту 14 частини 1 цієї норми, визначено, що згадана категорія осіб має право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік;
Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-ХІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Положенням статті 125 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла без надання іншого жилого приміщення.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначений Порядком № 1081.
Відповідно до частини 1 пункту 3 Порядку № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно із частиною 3 ,4 пункту 3 Порядку № 1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.
Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.
Відповідно до частини 2 пункту 11 Порядку № 1081, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.
Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Згідно із пунктом 22 Порядку № 1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей), визначено в Інструкції № 380.
Розділом VІІ «Надання житлових приміщень для постійного проживання» Інструкції №380 передбачено порядок та умови виключення квартир з числа службових.
Так, пунктом 1 розділу VІІ Інструкції визначено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Відповідно до п.3 розділу VІІ Інструкції для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Згідно з п. 4 розділу VІІ Інструкції, на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла).
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Пунктом 5 розділу VІІ Інструкції визначено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.
Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з п. 6 розділу VІІ Інструкції, ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Так, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які свідчать про те, що після затвердження протоколу від 10.12.2022 року №6 Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.12.2022 року №13 пакет документів направлявся до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, до ГКЕУ, до Комісії з контролю та в подальшому на розгляд до заступнику Міністра оборони України.

Вказане також підтверджує позивач, який в заяві від 09.01.2025 року зазначив, що звернення та відмова документально не оформлені.

Таким чином, станом на дату розгляду справи відносно позивача не приймалось будь-яких рішень щодо відмови в погодженні надання постійного житла.

Суд наголошує, що за змістом ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова