Справа № 320/32074/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м.Київ справа №320/32074/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Служби зовнішньої розвідки України

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, суд,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду, з урахуванням заяви від 25.08.2025, з вимогами:

- Визнати протиправною бездіяльність Служби зовнішньої розвідки України щодо залишення без розгляду рапорту від 24 квітня 2025 про надання відпустки для догляду за дитиною (№2/137 від 24.04.2025).

- Зобов?язати Службу зовнішньої розвідки України видати наказ про надання ОСОБА_1 відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 24.04.2025, відповідно до поданого рапорту від 24.04.2025 року (№2/137 від 24.04.2025).

- Зобов?язати Службу зовнішньої розвідки України надати копію наказу про надання ОСОБА_1 відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 24.04.2025 року, відповідно до поданого рапорту від 24.04.2025 (№2/137 від 24.04.2025) для подальшого подання до органів соціального захисту населення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що бездіяльність посадових осіб Служби зовнішньої розвідки України, які полягають у залишенні без розгляду рапорту позивача про надання відпустки для догляду за дитиною до трьох років, є протиправними та такими, що порушують його права як батька-військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Це створює підстави для оскарження такої бездіяльності у судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог зазначає, що за відсутності належно оформленого рішення обох батьків, подання рапорту із порушенням термінів, а також у зв`язку з невиконанням внутрішніх вимог щодо здачі обхідного аркуша (який необхідний, зокрема, через виявлену недостачу та службове розслідування), у Служби зовнішньої розвідки України відсутні правові підстави для видання наказу про надання відпустки позивачу. Дії Служби зовнішньої розвідки України щодо залишення рапорту без розгляду не суперечать вимогам законодавства. Відповідач вважає, що не надавав відпустку не через умисне порушення прав військовослужбовця, а через грубі порушення позивачем встановленого порядку подання рапорту та невиконання внутрішніх вимог.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило

Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у складі відповідача.

Позивачем 24.04.2025 подано рапорт на ім`я начальника Управління кадрів Служби зовнішньої розвідки України (далі СЗРУ), яким просить надати відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно свідоцтва про народження від 05.11.2024 серії НОМЕР_1 позивач є батьком Медяник Єсенії, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матірю є ОСОБА_2 , яка проходить військову службу, у відпусті для догляду за дитиною на момент подання вказаного рапорту не перебувала.

Вказаний рапорт позивача містить письмове підтвердження від дружини, ОСОБА_2 , виражене записом «Згодна», її підписом та відповідною датою.

З метою реалізації свого права на соціальні гарантії та подачі необхідних документів до відповідних органів соціального захисту, представник позивача направив письмовий запит до відповідача, щодо надання копії наказу про надання позивачу відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Проте, відповідний наказ про надання відпустки для догляду за дитиною не видавався.

25.04.2025 рапорт залишено без подальшого розгляду з резолюцією начальника Управління кадрів СЗРУ: «Рапорт подано без дотримання вимог чинного законодавства».

Наказом Голови СЗРУ від 25.04.2025 № 187/ДСК призначено службове розслідування щодо можливого невиконання обов`язків позивачем, оскільки протоколом засідання центральної інвентаризаційної комісії № 17/6/1/832дск від 20.03.2025 (затвердженого ГОЛОВОЮ СЗРУ - 24.04.2025) виявлено нестачу матеріальних цінностей.

01.05.2025 позивача було повідомлено про необхідність отримання та надання обхідного аркуша (передбаченого Наказом Голови СЗРУ № 66 від 27.01.2024) перед вибуттям у відпустку.

20.05.2025 позивача повідомлено, що для надання йому зазначеної відпустки необхідно до відповідного рапорту надати документ, який підтверджує наявність рішення обох батьків дитини про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку одному з них, а також з метою пришвидшення надання відпустки йому було видано відповідний обхідний аркуш, відповідно до наказу Голови СЗРУ від 27.01.2025 № 66, однак до Управління кадрів СЗРУ заповнений обхідний лист не надходив.

21.05.2025 дружина позивача подала окремий рапорт, в якому підтвердила наявність «спільного рішення», цим рапортом - дала згоду на надання позивачу відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до витягу з висновку за результатами службового розслідування № 20/983дск-Н від 03.07.2025 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

15.07.2025 відповідно до витягу з наказу № 306/ДСК позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 257 152,51 грн.

Станом на момент розгляду справи інших рапортів від позивача щодо надання йому відпустки по догляду за дитиною та обхідний аркуш до відповідача не надходило.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, щодо залишення вищевказаного рапорту без реалізації та ігноруванні його законного права на соціальну відпустку, звернувся до суду із вказаним позовом.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування

Державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України та Законом України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.96. (далі - Закон №505/96) Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 2 Закону № 504/96- ВР, право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону) є різновидом соціальної відпустки (ч. 4 ст. 4 Закону № 504/96- ВР).

Статтею 18 Закону № 504/96-ВР, встановлено, що після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Правові та організаційні засади функціонування СЗРУ, правовий статус та соціальні гарантії співробітників розвідувального органу визначається Законом України «Про розвідку» від 17.09.2020 № 912-IX (далі - Закон № 912-IX).

Частиною другою статті 28 Закону № 912-IX передбачено, що на співробітників розвідувальних органів, які є військовослужбовцями, поширюються положення законодавства про проходження військової служби, соціальний та правовий захист військовослужбовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 1 частини 1статті 3 цього Закону №2011-ХІІ встановлено, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.

Відповідно до п. 8 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Подальшими указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на момент розгляду справи.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами 1, 6, 8 (у частині надання одноразової відпустки при народженні дитини, передбаченої статтею 19-1 Закону України "Про відпустки"), 9, 10 і 12 цієї статті. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом 1 цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки, передбачені пунктами 9 і 10 цієї статті, військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. (п. 17 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ).

Під час дії воєнного стану військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, додаткова відпустка, визначена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з дозволу командира (начальника) військової частини, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. (п. 18 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ).

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської комісії. (п. 19 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Служби зовнішньої розвідки України № 2557-ВС від 30.10.2023 «Про затвердження Інструкції про застосування окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2023 р. за № 2061/41117) затверджено Інструкцію про застосування окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України (далі Інструкція).

Частиною 1 розділу 1 встановлено, що Інструкція визначає порядок застосування в Службі зовнішньої розвідки України окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2021 року № 690.

Частиною 2 розділу 1 Інструкції встановлено, застосування вимог Положення до військовослужбовців здійснюється рішеннями керівників (начальників), яким надано таке право Положенням і наказами Голови СЗРУ. Ці рішення оформляються наказами по особовому складу. Накази готуються після отримання відповідних документів (у тому числі обхідних аркушів), підписуються керівниками (начальниками), яким Головою СЗРУ надано таке право, та оголошуються військовослужбовцям їхніми прямими начальниками від начальника управління (структурного підрозділу) й вище, а військовослужбовцям, підпорядкованим начальникам 7 та 8 служб 2 управління 2 департаменту,- начальниками цих служб.

Пунктом 6 Інструкції, встановлено, що військовослужбовець подає в порядку підпорядкованості керівнику (начальнику), визначеному в пункті 2 цього розділу, рапорт про надання відпустки, в якому зазначає: вид відпустки; про надання щорічної додаткової відпустки одночасно зі щорічною основною відпусткою (за бажанням військовослужбовця); тривалість відпустки в календарних днях; дату початку відпустки; місце проведення відпустки (населений пункт, виходячи з адміністративно-територіального устрою України - в разі проведення відпустки в межах України, адреса (якщо відома)), контактний номер телефону; час (кількість діб), необхідний для проїзду до місця проведення відпустки та назад з огляду на віддаленість місця проведення відпустки; вид транспорту, обраний для слідування до місця проведення відпустки та назад; про об`єднання щорічних основних відпусток, які не були надані у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», після закінчення таких періодів, із зазначенням років, за які надаються щорічні основні відпустки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Рапорти з резолюціями відповідних керівників (начальників) про надання відпустки не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати її початку передаються до УК або підрозділів персоналу для підготовки наказів по особовому складу.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 11 Закону № 912-IX, керівник розвідувального органу видає накази, у тому числі такі, що підлягають державній реєстрації, та розпорядження, дає доручення, що є обов`язковими для виконання співробітниками відповідного розвідувального органу.

Наказом голови Служби зовнішньої розвідки України від 27.01.2024 № 66, з метою забезпечення внутрішнього порядку та збереження військового майна, виданого в користування співробітникам, у зв`язку з виконанням ними посадових (службових) обов`язків, затверджено бланки обхідних аркушів, які видаються, зокрема, співробітникам, які вибувають у відпустку

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду

На підставі встановлених судом обставин справи та з урахуванням наведених норм чинного законодавства України, суд зазначає, що відповідно до пункту 19 статті 10-№ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не припиняється під час дії воєнного стану, якщо обоє батьків є військовослужбовцями. Така відпустка надається одному з батьків за їхнім рішенням.

Суд сприймає критично покликання відповідача на відсутність згоди дружини станом на момент подання рапорту від 24.04.2025 виходячи з наступного.

Законодавством не встановлено конкретної форми зазначеного спільного рішення.

У зв`язку з цим власноручне зазначення згоди дружини на вказаному рапорті слід визнати належною фіксацією її волевиявлення.

З приводу покликання на вимоги Інструкції СЗРУ № 2557-ВС щодо терміну завчасного подання відповідних документів до початку відпустки, суд відзначає, що можливісь прямого визначення такого строку відповідачем у відомчих нормативно-правових актах законодавством не передбачено.

Такий термін встановлено недиференційовано в залежності від виду відпустки, а відтак формальна відмова в наданні відпустки з цієї підстави, особливо соціальної, яка пов`язана з факторами особистого характеру, може визнаватись суттєвим втручанням у відповідне право особи.

Водночас суд звертає увагу на доводи відповідача щодо необхідності повернення позивачем обхідного листа, без чого, неможливо було видати наказ про відпустку є неспроможними, оскільки рапорт позивача залишено без позитивного вирішення.

Також, не доведено наявність у відповідних посадових осіб відповідача повноважень зилишити рапорт без розгляду у разі його неналежного оформлення.

Відтак, необхідно визнати протиправною бездіяльність Служби зовнішньої розвідки України у формі залишення без розгляду рапорту Медяника Іллі Олеговича від 24 квітня 2025 року про надання відпустки для догляду за дитиною (№2/137 від 24.04.2025).

Поряд з цим, розглядаючи питання про належний спосіб захисту прав та інтересів позивача суд виходить з такого,

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позивач просить зобов`язати відповідача видати наказ про надання відпустки з 24.04.2025, тобто з дати, яка збігається з датою його подання.

Між тим, 24.04.2025 позивач перебував на службі, а тому вказана дата зарахована йому як робоча, що свідчать про неможливість оформлення відповідачем відпустки із дати, вказаної позивачем у рапорті.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16.12.2019 у справі № 487/1676/18.

З урахуванням викладеного суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача в даному спірному випадку, є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 24.04.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з цим в задоволенні вимоги про надання позивачу копії наказу слід відмовити як передчасної.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Служби зовнішньої розвідки України щодо залишення без розгляду рапорту ОСОБА_1 від 24 квітня 2025 року про надання відпустки для догляду за дитиною (№2/137 від 24.04.2025).

3. Зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України повторно розглянути рапорт Медяника І.О. від 24.04.2025, з урахуванням з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач: Служба зовнішньої розвідки України, місце знаходження: м. Київ, вул. Нагірна, буд. 24/1; .

Суддя Сас Є.В.