Справа № 420/13492/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13492/22

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

повний текст судового рішення

складено 31.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі ГУНП) та просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 31.05.2022 р. №401 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 22.06.2022 р. №499о/с "Про особовий склад" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1

- поновити ОСОБА_1 на займаній посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП з 22.06.2022 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП.

На розгляд керівництва ГУНП надійшла доповідна записка заступника начальника ГУНП полковника поліції Баклана О.А. від 10.05.2022 про те, що деякі поліцейські ГУНП не виконали вимоги наказу ГУНП від 24.02.2022 №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район», не покинули територіальні громади Херсонської області, які перебувають у тимчасовій окупації рф, для здійснення відповідно до своєї посади повноважень, безпосередньо пов`язаних з реалізацією завдань та виконанням функцій, покладених на поліцію, на підконтрольній Україні території та станом на 07.05.2022 відсутні без поважних причин на службі.

У вказаній доповідній записці зазначено, що станом на 07.05.2022 відсутні на службі без поважних причин поліцейські підрозділів ГУНП, які згідно з наказом ГУНП №87 не прибули (не евакуювалися) до місця передислокації Головного управління або до безпечних районів, у тому числі капітан поліції ОСОБА_1 (0006131), інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції.

Наказом ГУНП від 10.05.2022 №184 за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУНП, що виразилось у невиконанні наказу начальника ГУНП щодо евакуації (передислокації) підпорядкованих підрозділів у визначений безпечний район, а також відсутності працівників поліції без поважних причин на службі, призначене службове розслідування.

За вмотивованим рапортом голови комісії наказом ГУНП від 23.05.2022 №220 строк проведення службового розслідування було продовжено до 31.05.2022.

31.05.2022 року за результатами службового розслідування був складений висновок, який затверджено начальником ГУНП 31.05.2022 року.

У висновку службового розслідування зазначено, зокрема, таке.

Службовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 відбулося вторгнення військ російської федерації на територію України та розпочалася повномасштабна збройна агресія рф проти України.

У зв`язку з цим, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, із змінами внесеними Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено до 23.08.2022.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Наказом ГУНП від 24.02.2022 №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район» було оголошено евакуацію особового складу, документів та майна у визначене безпечне місце.

У відповідності до інформації з групи «Інформування керівників ГУНП» у месенджері «Telegram», яка використовувалася для здійснення інформування керівників органів та підрозділів ГУНП (на той час у вказаній групі перебувало 192 керівника різних рівнів) з питань службової діяльності, встановлено, що об 11.28 год. 24.02.2022 начальником УОАЗОР ГУНП полковником поліції ОСОБА_2 в зазначену групу надіслано інформацію щодо отримання від начальника ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 та подальше дублювання наказу про евакуацію особового складу в бік м. Миколаєва, а саме: «Все 100% эвакуация л/с!! В сторону Николаева». На запитання деяких керівників щодо евакуації, об 11.42 год. того ж дня полковником поліції ОСОБА_2 додатково здійснено наголошення на виконанні зазначеного наказу трьома знаками оклику «!!!». Надалі, о 17.40 год. полковник поліції ОСОБА_2 в указану групу надіслав повідомлення «УВАГА ВСІМ! Орієнтовно о 19.00 год., якщо не зміниться ситуація, або пропаде зв`язок забезпечити евакуацію о/с у бік м.Миколаєва». О 19.57 год. підполковником поліції ОСОБА_4 в групу надіслано повідомлення «Николаев говорит нашим сотрудникам эвакуация и выдвигаться на Вознесенск», на вказане повідомлення полковник поліції ОСОБА_3 надав команду «Так. Давайте з ними» (скриншот з групи «Інформування керівників ГУНП»).

В подальшому, 24.02.2022 заступником начальника ГУНП полковником поліції ОСОБА_5 у месенджері запропоновано працівникам повернутися до ГУНП для несення служби. 25.02.2022, приблизно в обідній час, полковником поліції ОСОБА_5 за допомогою месенджера надано команду особовому складу, який не евакуювався у безпечне місце, виїхати в бік м.Миколаєва.

За інформацією УКЗ ГУНП, станом на 24.02.2022 загальна фактична чисельність атестованого особового складу Головного управління складала 2117 працівників.

Також, аналізуючи інформацію УКЗ ГУНП щодо чисельності атестованих працівників ГУНП, які з початку широкомасштабної збройної агресії рф та тимчасової окупації територій Херсонської області прибули на підконтрольну Збройним Силам України територію для несення служби до підрозділів поліції інших регіонів, встановлено, що станом на 18.04.2022 налічується 781 працівник, станом на 09.05.2022 - 1467.

Тобто, протягом 22 днів (з 18.04.-09.05.2022) на підконтрольну територію прибуло 686 атестованих працівників ГУНП.

З метою виконання пункту 6 розділу IV рішення наради керівництва Національної поліції від 22.04.2022 (протокол наради НПУ №9), службової телеграми ГУНП від 03.05.2022 №529/01/2-2022, керівники підрозділів (служб) та територіальних (відокремлених) підрозділів поліції ГУНП доповіли керівництву ГУНП про факти відсутності без поважних причин на службі підлеглих працівників, та станом на 07.05.2022 їх кількість становить 453 особи.

У висновку службового розслідування вказано, що станом на 28.05.2022 до місця тимчасової дислокації ГУНП не з`явилися за викликом та не повідомили про наявність поважних причин свого неприбуття наступні працівники: зокрема, капітан поліції ОСОБА_1 (0006131), інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП. За вказаним фактом дисциплінарною комісією складено акт про неприбуття для надання пояснень (№973/2022 від 30.05.2022).

Засобами електронної комунікації (електронною поштою, месенджерами «Telegram», «WhatsApp» та інш.) на розгляд дисциплінарної комісії надійшли пояснення та рапорти близько 130 працівників з повідомленнями про наявність причин свого неприбуття.

Вивченням наданих для розгляду комісії пояснень/рапортів та інших матеріалів працівників, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що переважна більшість зазначених працівників вказують основною причиною свого невиконання наказу начальника ГУНП про евакуацію та відсутність на службі відсутність безпечного коридору для виїзду з окупованої території, намагання виїхати були невдалими.

За час проведення службового розслідування з окупованої військами рф території Херсонської області здійснили виїзд на підконтрольну ЗСУ територію та прибули до місця дислокації ГУНП 58 працівників, які надали свої пояснення.

Опитані працівники зазначили, що намагалися неодноразово здійснити виїзд з окупованої території, однак військовими рф блокувалися виїзди.

В ході службового розслідування, оцінюючи зібрані матеріали, дисциплінарна комісія дійшла висновків, що в діях працівників ГУНП наявний дисциплінарний проступок, яким згідно Дисциплінарного Статуту Національної поліції України визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ними службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Наявні відомості, зібрані в ході службового розслідування, підтверджують вчинення тяжкого дисциплінарного проступку, а саме: порушення Присяги працівника поліції, невиконання наказу керівника, невиконання обов`язків поліцейського в період дії воєнного стану в Україні, не здійснення заходів правового режиму воєнного стану, що стало наслідком неприбуття до місця несення служби (евакуації), визначених наказом ГУНП від 24.02.2022 №87, та відсутності з 24.02.2022 на службі без поважних причин.

Порушення в період дії воєнного стану частини 4 статті 8, пункту 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 статті 23, пункту 2 статті 24, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 5 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, абзацу 1, 2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 №1179, окремими поліцейськими ГУНП, свідчить про вчинення тяжкого дисциплінарного проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби в поліції.

Згідно інформації Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України до переліку громад, які перебувають на тимчасово окупованих та оточених територіях, віднесено територіальні громади Херсонської області.

Таким чином, територіальні громади Херсонської області станом на 31.05.2022 залишаються тимчасово окуповані, що унеможливлює несення служби поліцейськими, які залишилися на непідконтрольній Україні території.

Пояснення працівників поліції з приводу неможливості евакуюватися у зв`язку з відсутністю «зелених коридорів», дисциплінарною комісією не можуть бути розцінені такими як «поважність відсутності на службі в період дії воєнного стану» на підставі того, що станом на 31.05.2022 року 1523 працівника поліції ГУНП виконало наказ начальника про евакуацію в безпечне місце за відсутності «зелених коридорів» та на сьогодні несуть службу на підконтрольній Україні території.

Крім того, більшість членів дисциплінарної комісії покинули ГУНП 25.02.2022 близько опівдня, що підтверджує відсутність блокування виїзду збройними силами рф з м. Херсона, принаймні до опівдня 25.02.2022.

Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що вчинили дисциплінарний проступок, який полягає в порушенні службової дисципліни, не виконанні службових обов`язків поліцейського в період дії воєнного стану в Україні, в порушенні Присяги працівника поліції, не виконанні наказу начальника ГУНП від 24.02.2022 №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район» та відсутності з 24.02.2022 на службі без поважних причин, наступні працівники поліції: зокрема, капітан поліції ОСОБА_1 (0006131), інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції.

Про факт відсутності працівників поліції, у тому числі позивача, на службі без поважних причин дисциплінарною комісією складено акт №1036/2022 від 31.05.2022.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Законом України «Про Національну поліцію» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», дисциплінарна комісія вважала, що за грубе порушення службової дисципліни, невиконання обов`язків поліцейського, вимог частини 4 статті 8, пункту 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 13 24 статті 23, пункту 2 статті 24, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 5 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, абзацу 1, 2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, до капітана поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаних висновків службового розслідування, наказом ГУНП від 31.05.2022 року №401 Про застосування дисциплінарного стягнення, за грубе порушення службової дисципліни, невиконання обов`язків поліцейського, вимог частини 4 статті 8, пункту 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 статті 23, пункту 2 статті 24, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 5 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, абзацу 1, 2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, до капітана поліції ОСОБА_1 (0006131), інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції, застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП №499о/с від 22.06.2022 року було реалізовано дисциплінарний наказ від 31.05.2022 року №401 та ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію.

Вважаючи вищенаведені дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, враховуючи правові позиції Верховного Суду, виходив з того, що в умовах сьогодення, зокрема, стану розвитку інформаційних технологій, а також специфіки роду діяльності позивача, немає підстав вважати, що він перебував у стані цілковитої невизначеності щодо вторгнення вранці 24 лютого 2022 року військ рф на територію України, необізнаності про ситуацію, яка склалася в Херсонській області, як і подальшої вказівки керівництва евакуюватися. Із цих же мотивів немає причин вважати, що вибір позивача не полишати цю територію був несвідомим. У цьому контексті Верховний Суд висловив правову позицію про те, що навіть якщо припустити наявність необізнаності позивача про евакуацію всього особового складу ГУНП до м.Миколаїв, позивач, який у званні капітана поліції проходив службу в ГУНП та мав значний досвід такої роботи, під час дії особливого періоду та проведення евакуаційних заходів мав усвідомлювати необхідність подальшого виїзду з окупованої території та повинен був, навіть у випадку необізнаності про існування відповідних вказівок, вчинити дії з метою отримання таких.

Суд дійшов висновку, що матеріалами службового розслідування належним чином підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні службової дисципліни, не виконанні службових обов`язків поліцейського в період дії воєнного стану в Україні, в порушенні Присяги працівника поліції, не виконанні наказу начальника ГУНП від 24 лютого 2022 року №87 Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район та відсутності з 24 лютого 2022 року на службі без поважних причин, тому відсутні правові підстави для скасування спірних наказів.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положеннями ст.77 Закону України Про Національну поліцію визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, пунктом 6 частини 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ст.2 Закону України Про Національну поліцію, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ч.4 ст.8 Закону України Про Національну поліцію, під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський зобов`язаний:

неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно ч.2 ст.23 Закону України Про Національну поліцію, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно ч.1 ст.64 Закону України Про Національну поліцію, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно абзаців 1, 2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII.

У статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (ч. 1).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ч. 2).

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статі 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частини другої, третьої, четвертої, десятої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Частинами шостою, сьомою, восьмою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено у статті 19 Дисциплінарного статуту, частиною третьої якої передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною першою статті 10 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі - Закон №389-VIII) у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону № 389-VIII, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені, а також посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Службова дисципліна зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Поняття службова дисципліна включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Також, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення службових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Представник позивача стверджує, що жодних письмових чи усних наказів, організаційно-розпорядчих документів, телефонограм чи повідомлень будь-якими каналами зв`язку позивачу від керівництва не надходило; позивач виконував додаткові повноваження поліції в умовах воєнного стану; відповідач не повідомив позивача про ініціювання службового розслідування, не забезпечив йому можливість надати письмове пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, не викликав у дисциплінарну комісію.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин (фактів), на які посилається представник позивача у позові, суду не надано. Не надавалися такі докази і дисциплінарній комісії під час проведення службового розслідування.

Твердження апелянта про недоведення йому наказу про евакуацію спростовуються поясненнями, наданими начальником ВП №1 Бериславського РВП ГУНП Курділовим С.О. (прямим начальником позивача), який зазначив, що станом на 24.02.2022 ОСОБА_1 перебував у м. Херсон, ним ( ОСОБА_6 ) особисто в телефонному режимі доведено наказ про евакуацію до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Бериславського РВП капітана поліції ОСОБА_1 . У подальшому, зранку 25.02.2022 повторно доведено наказ до ОСОБА_1 про евакуацію особового складу. Пояснено, що працівники ВП №1 Бериславського РВП евакуювалися, запропоновано скооперуватися з працівниками ГУНП для виїзду за місцем дислокації до м.Миколаїв. Після з`ясування обставин відсутності ОСОБА_1 за місцем дислокації ГУНП без поважних причин, зателефонувавши йому, ОСОБА_6 з`ясував, що ОСОБА_1 знаходиться в тимчасово окупованому м.Херсон, не виїхав, бо боїться за своє життя, які конкретно заходи ним вживалися для виїзду з м.Херсон ОСОБА_1 йому не повідомив. Дозвіл на залишення у м.Херсон з будь-якою метою ОСОБА_1 не надавався у зв`язку з тим, що з 24.02.2022 місцем дислокації ГУНП визначено Миколаївську область. Наказів про виконання спеціальних завдань ним ОСОБА_1 не віддавалося. Несення служби працівниками поліції в окупації є неможливим, як його підлеглий він згідно Дисциплінарного статуту мав виконати наказ про евакуацію.

Окрім того, під час розгляду справи в суді 1-ї інстанції був допитаний свідок ОСОБА_6 , який підтвердив суду викладені вище обставини щодо доведення до позивача наказу керівника ГУНП щодо евакуації. Свідок зазначив, що він особисто телефонував ОСОБА_1 , оскільки він був єдиний з особового складу Бериславського РВП, хто перебував за межами території обслуговування. Після евакуації, 25.02.2022 свідок з м.Первомайська знов телефонував позивачу, з`ясовував де він перебуває та чому не виїхав. Отже, свідок підтвердив, що позивач достеменно знав про наказ про евакуацію до ОСОБА_7 , однак з м.Херсон не виїхав.

Також, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_8 , дружина позивача, яка пояснила суду, що на початок повномасштабного вторгнення військ рф вона з чоловіком перебували вдома у м.Херсон. 24.02.22 о 08.30 год. Вона прийшла на роботу до лікарні, адміністрація лікарні відпустила її додому. Чоловік того ранку залишався вдома, ніяких повідомлень від керівництва він не отримував. Свідок зазначила, що чоловік телефонував керівництву і питав, що робити, на що отримав відповідь чекаємо. Також чоловіку відповіли, що якщо є змога виїжджай. Свідок разом з сином виїхала з м.Херсон 11.07.2022, а ОСОБА_1 залишився у Херсоні.

На переконання апеляційного суду, вказані показання свідка ОСОБА_8 щодо неповідомлення про необхідність евакуації суд 1-ї інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки вони суперечать показанням свідка ОСОБА_6 , які суд визнав правдивими, та іншим матеріалам справи. Також суд вірно зауважив, що ОСОБА_8 є дружиною позивача та зацікавлена у вирішенні справи на його користь, що могло вплинути на об`єктивність її показань.

Більш того, колегія суддів наголошує, що отримавши інформацію про початок повномасштабного вторгнення військ рф, позивач був зобов`язаний за бойовою тривогою прибути до свого місця служби до Бериславського РВП, а не залишатися вдома.

Як встановлено матеріалами справи, за інформацією УКЗ ГУНП станом на 31.05.2022, на підконтрольну Україні територію евакуювалося (передислокувалося) 1525 поліцейських.

Віддання наказу начальником ГУНП про евакуацію підтверджується також поясненнями заступника начальника УОАЗОР ГУНП ОСОБА_9 , який пояснив, що в 25.02.2022 у першій половині дня знаходився в ГУНП в службовому кабінеті заступника начальника ОСОБА_10 , де також перебував начальник ГУНП ОСОБА_3 , інші керівники ГУНП та інші керівники підрозділів ГУНП.

Суд 1-ї інстанції також вірно зауважив, що за інформацією, наявною в ГУНП, за позивачем зареєстрований автотранспортний засіб SUBARU ТRIBECA 2006 р.в. Зазначене свідчить про можливість у позивача прибути до місця служби 24.02.2022 та в подальшому безперешкодно евакуюватися на власному транспорті 24.02.2022 та 25.02.2022.

Наказом ГУНП від 24.02.2022 р. №87 Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район, з 06.00, 24.02.2022 р. введено в дію План евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район (п.1 наказу). Основним місцем евакуації визначити Миколаївську область (п.2 наказу). Заступникам начальника Головного управління, керівникам структурних підрозділів апарату, начальникам територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління Національної поліції та підпорядкованих їм відділів і відділень поліції забезпечити виконання заходів, передбачених Планом. Організувати завантаження та вивезення у визначені безпечні райони службової документації, зброї та інших матеріальних цінностей. Довести до відома підпорядкованих працівників інформацію щодо місця передислокації Головного управління Національної поліції у відповідних областях (п. 3 наказу).

Судом встановлено, що вказівку евакуюватися працівникам поліції було надано у месенджері в групі УОАЗОР начальником УОАЗОР ГУНП ОСОБА_2 25.02.2022р. о 14:10.

Також доводи апелянта про те, що позивачу не було відомо про наказ щодо необхідності евакуації, спростовуються наявною в матеріалах справи перепискою в службовому месенджері про те, що усім працівникам поліції необхідно евакуюватися з м.Херсон для подальшого проходження служби.

Суд 1-ї інстанції також обґрунтовано зазначив, що згідно норм чинного законодавства, наказ не обов`язково має бути відданий у письмовій формі, також допускається форма його віддання усно з використанням технічних засобів зв`язку, а повідомлення, на які посилається відповідач, на думку суду, є зрозумілими та не припускають подвійного тлумачення.

Враховуючи наведене, на переконання суду, позивач повинен був виконувати обов`язки щодо захисту загальнодержавних інтересів, у тому числі й під час воєнного стану, оскільки склав Присягу поліцейського та є державним службовцем, який несе службу особливого характеру.

Так, держава може встановлювати для поліцейських окремий порядок проходження служби, який відрізняється від виконання обов`язків працівником за трудовим законодавством, і такий порядок може обмежувати права осіб, які проходять службу у поліції по відношенню до прав працівників, які виконують роботу за трудовим законодавством, у тому числі й шляхом зобов`язання евакуюватися з окупованої території з метою подальшого виконання службових обов`язків.

Отже, позивач перебуваючи на службі в поліції, повинен був знати про основні евакуаційні заходи, усвідомлювати необхідність виїзду з окупованої території та повинен був, навіть за умов необізнаності про існування відповідних вказівок, вчинити дії з метою отримання таких, зокрема, і прибувши до місця несення служби.

Більш того, матеріалами справи підтверджено, що станом на 31.05.2022 року 1525 працівника поліції ГУНП виконало наказ про евакуацію в безпечне місце за таких саме умов, про які зазначає позивач, та на сьогодні несуть службу в поліції.

Колегія суддів наголошує, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях тощо.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, позивач, який у званні капітана поліції проходив службу в ГУНП та мав значний досвід такої роботи, під час дії особливого періоду та проведення евакуаційних заходів, мав усвідомлювати необхідність подальшого виїзду з окупованої території та повинен був, навіть у випадку необізнаності про існування відповідних вказівок, вчинити дії з метою отримання таких.

Подібні обставини неодноразово були предметом дослідження Верховним Судом в постановах від 11 квітня та 13 червня 2024 року у справах №420/9545/22, №420/2566/23, №420/1936/23, від 23.10.2024 у справі № 420/9461/22 та від 31.10.2024 у справі № 420/9854/22, виникнення спірних правовідносин в яких було зумовлено оскарженням наказу про звільнення поліцейського, прийнятого із посиланням (зокрема, але не виключно) на невиконання наказу начальника ГУНП від 24 лютого 2022 року №87.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що матеріалами службового розслідування належним чином підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні службової дисципліни, не виконанні службових обов`язків поліцейського в період дії воєнного стану в Україні, в порушенні Присяги працівника поліції, не виконанні наказу начальника ГУНП від 24 лютого 2022 року №87 Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в безпечний район та відсутності з 24 лютого 2022 року на службі без поважних причин, тому відсутні правові підстави для скасування спірних наказів.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук