Справа № 500/382/25
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 рокуСправа № 500/382/25 пров. № А/857/15723/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року (суддя Подлісна І.М., м.Тернопіль, повний текст складено 28 березня 2025 року) -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУНП), в якому просила:

визнати неправомірними дії ГУПФ щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи відповідно до довідки Нараївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 06.11.2024 № 244 (далі Довідка) відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV);

зобов`язати відповідача зарахувати з 12.11.2024 позивачу до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону №1058-IV період роботи відповідно до Довідки та провести перерахунок пенсії з врахуванням виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ГУПФ щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи відповідно до Довідки відповідно до статті 24 Закону №1058-IV. Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок її пенсії, зарахувавши з 12.11.2024 до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону №1058-IV період роботи відповідно до Довідки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні вимог позову відмовити.

В апеляційній скарзі з посиланням на обставини справи вказує, що в наданій підтверджуючій Довідці ім`я позивача зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Також вказав, що у свідоцтвах про народження дітей позивача її прізвище та ім`я зазначено як « ОСОБА_4 », що також не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 ».

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не несе відповідальності за правильність ведення кадрової документації на підприємстві (вина позивача відсутня), а тому власне недотримання правил ведення кадрової документації може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на її особисті права, зокрема на права у сфері соціального забезпечення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію в ГУПФ.

12.11.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок стажу, оскільки надала Довідку про період роботи в колгоспі з 04.02.1988 по 31.07.1989. У Довідці ім`я позивача зазначено як « ОСОБА_2 ».

Листом від 04.12.2024 відповідач повідомив позивача, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 04.02.1988 по 31.07.1989, оскільки в наданій підтверджуючій Довідці ім`я позивача зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Також вказав, що у свідоцтвах про народження дітей позивача її прізвище та ім`я зазначено як « ОСОБА_4 », що також не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 ».

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до частин першої-другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. У разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25,4 (роз`яснення Мінпраці від 17.05.1992 № 17).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідають пункти 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Постанова №637, Порядок №637 відповідно), якими визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом із заявою про перерахунок пенсії 12.11.2024 позивач подала відповідачу Довідку, у якій зазначено, що ОСОБА_7 у період часу з 04.02.1988 по 31.07.1989 працювала у колгоспі ім. Б. Хмельницького, та виробила у 1988 році 109 трудоднів (вихододнів) при встановленій нормі 100, а у 1989 році виробила 43 трудодні (вихододні) при встановленій нормі 100.

Позивач зазначає, що у різних документах, що стосуються її особи уповноважені органи по різному зазначали її ім`я та прізвище, зокрема:

- у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.1965 ім`я позивача зазначено « ОСОБА_3 »;

- у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.11.1974 прізвище Позивачки після укладення шлюбу - « ОСОБА_8 », чоловіка Позивачки - « ОСОБА_8 », її ім`я - « ОСОБА_2 »;

- у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_3 від 30.09.1977 (повторне) ім`я позивача - « ОСОБА_2 », прізвище після укладення шлюбу - « ОСОБА_8 »;

- у свідоцтвах про народження дітей позивачки серії НОМЕР_4 від 12.02.2009 (повторне), серії НОМЕР_5 від 22.07.1978 та серії НОМЕР_6 від 26.08.1979 прізвище позивача зазначено « ОСОБА_8 », а ім`я « ОСОБА_2 »;

- у трудовій книжці позивача, дата заповнення 28.02.1981, прізвище позивача зазначено « ОСОБА_8 », ім`я - « ОСОБА_3 »;

- у пенсійному посвідченні № НОМЕР_7 від 15.02.2011 прізвище та ім`я позивача зазначено « ОСОБА_4 »;

- у пенсійному посвідченні № НОМЕР_7 від 27.06.2024 прізвище та ім`я позивача зазначено « ОСОБА_5 ».

Звідси, дії відповідача щодо не зарахування їй до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Б. Хмельницького відповідно до Довідки, є неправомірними, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/18467/15-а (постанова від 30 вересня 2019 року).

Відтак, позивач не несе відповідальності за правильність ведення кадрової документації на підприємстві (вина позивача відсутня), а тому власне недотримання правил ведення кадрової документації може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на її особисті права, зокрема на права у сфері соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Таким чином, період роботи позивача в колгоспі ім. Б. Хмельницького відповідно до Довідки підлягає зарахуванню відповідачем до страхового стажу позивача відповідно до статті 24 Закону №1058-IV.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич