Справа № 380/22846/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 рокусправа № 380/22846/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , про стягнення коштів.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся Львівський державний університет внутрішніх справ (далі позивач, ЛьвДУВС) з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 100786, 81 грн. (сто тисяч сімсот вісімдесят шість грн. 80 коп.)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із відповідачем укладений контракт про здобуття освіти у закладах освіти, які здійснюють підготовку поліцейських. Згідно з вказаним контрактом ОСОБА_1 у випадку звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням його в навчальному закладі. Однак відповідач такі витрати добровільно не відшкодував.

Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченнях. Вказав, що визначення правових відносин між курсантами вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, якими не виповнилось 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного Кодексу України. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Неповнолітньою вважається особа у віці від 14 до 18 років. Неповнолітні особи мають неповну цивільну дієздатність, тобто, всі правочини вони вчиняють самі, але за згодою своїх батьків, усиновлювачів або піклувальників. При цьому, закон вимагає саме наявності згоди зазначених осіб, а не їх обізнаності. Так, контракт у розумінні закону з неповнолітньою особою не був укладений, відсутня письмова згода батьків неповнолітньої особи, позивач добровільно нараховував і виплачував грошове забезпечення відповідачу-курсанту.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач навчався у ЛьвДУВС в якості курсанта (бакалаврат) 4 роки, провчившись неповний рік та ставши повнолітнім ОСОБА_1 бажання розірвати договір не виявив, завершив навчання та отримав диплом. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. За таких обставин відповідач міг би звернутись в суд і просити суд визнати недійсним договір в частині, що діяв до досягнення його повноліття. Однак він з таким позовом не звертався. Відповідно частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочина кожна сторона зобов`язана відшкодувати другій стороні вартість того, що одержано за цінами, які існували на момент відшкодування. Таким чином, навіть у випадку визнання договору недійсним ОСОБА_1 все рівно був би зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у закладі вищої освіти МВС України.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, заперечень, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09.08.2021 уклав із ЛьвДУВС та ГУ НП у Львівській області контракт про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладах освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських. Предметом контракту є підготовка за державним замовленням за денною формою навчання здобувача ступеня вищої освіти «Бакалавр» за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність».

ЛьвДУВС виконав свої зобов`язання за контрактом, а відповідач здобув ступінь вищої освіти «Бакалавр» за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» та проходив службу у ГУ НП у Львівській області.

Згідно з довідкою-розрахунком ЛьвДУВС від 12.04.2024 №255 сума витрат пов`язаних з навчанням у ЛьвДУВС курсанта ОСОБА_1 з 09.08.2021 по 12.04.2024 складає 100786,80 грн.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 10.09.2024 №582 о/с відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» відповідача звільнено зі служби в поліції з 10.09.2024.

ГУ НП у Львівській області листом від 12.09.2024 повідомило ЛьвДУВС про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції до відпрацювання трьох років після закінчення закладу вищої освіти. До листа долучено наказ про звільнення та повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі.

ЛьвДУВС надіслав 30.09.2024 ОСОБА_1 претензію про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в якій вказав, що сума витрат, яка підлягає відшкодуванню, складає 100786,80 грн, а граничний строк погашення 01.11.2024.

Докази сплати відповідачем зазначеної суми відшкодування у матеріалах справи відсутні.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580).

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону №580-VIII до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 74 Закону №580-VIII).

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (частина 1 статті 59 Закону №580-VIII).

Частиною 6 статті 59 Закону №580-VIII передбачено, що порядок добору, направлення та зарахування на навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №261, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок №261 визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з пунктом 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Типову форму контракту затверджує МВС.

Пунктом 3 Порядку №261 встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Згідно з пунктом 4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Відповідно до пункту 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Пунктом 8 Порядку №261 передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

З доказів у справі суд встановив, що 09.08.2021 між ОСОБА_2 , ЛьвДУВС та ГУ НП у Львівській області укладено контракт про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладах освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських. Предметом контракту є підготовка за державним замовленням за денною формою навчання здобувача ступеня вищої освіти «Бакалавр» за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність».

Згідно з довідкою-розрахунком ЛьвДУВС від 12.04.2024 №255 сума витрат пов`язаних з навчанням у ЛьвДУВС курсанта ОСОБА_1 з 09.08.2021 по 12.04.2024 складає 100786,80 грн.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 10.09.2024 №582 о/с відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» відповідача звільнено зі служби в поліції з 10.09.2024.

Отже, відповідач, який звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) у силу вимог частини 4 статті 74 Закону №580-VIII та пункту 1 Порядку №261 зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі.

На виконання вимог приписів пункту 5 Порядку №261 ГУ НП у Львівській області повідомило ЛьвДУВС про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції до відпрацювання трьох років після закінчення закладу вищої освіти. ЛьвДУВС для забезпечення відповідачу можливості відшкодувати витрати у добровільному порядку надіслав 30.09.2024 відповідачу за його місцем проживання претензію про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в якій вказав, що сума витрат, які підлягають відшкодуванню, складає 100786,80 грн, а граничний строк погашення 01.11.2024.

У встановлений строк відповідач добровільно не відшкодував витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Станом на день розгляду цієї справи та ухвалення судом рішення доказів, які б підтверджували сплату відповідачем суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у справі немає.

З врахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо покликань представника відповідача про те, що контракт у розумінні закону з неповнолітньою особою не був укладений, оскільки відсутня письмова згода батьків неповнолітньої особи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами статті 222 ЦК України встановлено, що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу.

Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

З огляду на викладені норми права суд висновує, що правочини, вчинені неповнолітньою особою поза межами її цивільної дієздатності належать до оспорюваних правочинів.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить зокрема визнання правочину недійсним.

Отже, для визнання контракту від 09.08.2021 №232/21 недійсним з підстав того, що його укладено неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, заінтересовані особи мали звернутись до суду з відповідним позовом.

Однак суд звертає увагу, що у справі немає належних та допустимих доказів, що підтверджують звернення заінтересованих осіб до суду із позовом про визнання контакту між ОСОБА_2 , ЛьвДУВС та ГУ НП у Львівській області недійним. Також, у матеріалах справи відсутні рішення, яким такий контакт визнаний недійсним.

З огляду на викладені норми права та встановлені обставини суд висновує, що контракт між ОСОБА_2 , ЛьвДУВС та ГУ НП у Львівській області є правомірним, дійсним та відповідно підлягає виконанню його сторонами.

При цьому, ЛьвДУВС та ГУ НП у Львівській області за умовами контракту виконали свої зобов`язання, надали відповідачу освітні послуги а відповідач здобув ступінь вищої освіти «Бакалавр».

Водночас відповідач свої зобов`язання за умовами контракту не виконав. Звільнився із служби в поліції до закінчення трирічного строку після закінчення вищого навчального закладу за власним бажанням, а відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у добровільному порядку не здійснив.

Слід також зауважити, що підготовка курсанта у ЛьвДУВС здійснювалася за державним замовленням та відповідно за рахунок державного бюджету.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Отже, позов необхідно задовольнити повністю

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26; ) витрати, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 100786 (сто тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 80 коп.

3. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович