Справа № 320/45524/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року справа №320/45524/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.04.2024 щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 на посаді лаборанта баклабораторії (з 09.01.2009 - лаборанта з бактеріології) в Переяслав-Хмельницькій районній санепідстанції (02.04.2009 назва установи змінена на Державний заклад "Переяслав-Хмельницька районна санітарно-епідеміологічна станція); та з 03.01.2013 по 31.10.2023 на посаді фельдшера-лаборанта мікробіологічної лабораторії відділення організації епідеміологічних досліджень Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень (з 01.09.2015 - лаборанта з бактеріології мікробіологічної лабораторії Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень) в Державній установі "Київський обласний Лабораторний Центр Держсанепідслужби України" (09.06.2021 назва установи змінена на Державна установа "Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України"), до стажу роботи у подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фону України у Київській області від 15.04.2024 щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 на посаді лаборанта баклабораторії (з 09.01.2009 - лаборанта з бактеріології) в Переяслав-Хмельницькій районній санепідстанції (02.04.2009 назва установи змінена на Державний заклад "Переяслав-Хмельницька районна санітарно-епідеміологічна станція); та з 03.01.2013 по 31.10.2023 на посаді фельдшера-лаборанта мікробіологічної лабораторії відділення організації епідеміологічних досліджень Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень (з 01.09.2015 - лаборанта з бактеріології мікробіологічної лабораторії Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень) в Державній установі "Київський обласний Лабораторний Центр Держсанепідслужби України" (09.06.2021 назва установи змінена на Державна установа "Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України"), до стажу роботи у подвійному розмірі та перерахувати пенсію з 01.04.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що працювала на посадах лаборанта баклабораторії та фельшера-лаборанта, отже, має право на зарахування стажу за дані періоди в подвійному розмірі. Однак, звернувшись із заявою до пенсійного органу їй було відмовлено у перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із даною відмовою позивач звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з 22.09.2023.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 11.08.1988 по 25.12.2012 працювала в Переяслав-Хмельницькій районній санітарно-епідеміологічній станції на посаді лаборанта баклабораторії (з 09.01.2009 посаду перейменовано на лаборанта з бактеріології згідно штатного розпису), а також з 03.01.2013 по 31.10.2023 працювала в Державній установі "Київський обласний Лабораторний Центр Держсанепідслужби України" (01.09.2015 зі зміною штатного розпису посаду перейменували - лаборант з бактеріології мікробіологічної лабораторії Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу в подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За результатами розгляду звернення позивача пенсійний орган повідомив, що страховий стаж позивача складає 43 роки 24 днів, стаж враховано по 31.10.2023. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем додано уточнюючі довідки про стаж роботи на посаді лаборанта в різних установах, дані установи не відносяться до інфекційних закладів охорони здоров`я відповідно до ст. 60 Закону України №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону №1058 умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійн страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів частини 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За визначенням, наведеним у частині 3 статті 24 Закону №1058, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Стаття 60 Закону №1788 визначає пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, якою встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, стаття 60 Закону №1788 виокремлює медичні заклади робота в яких зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Таким закладами є: лепрозорні і протичумні заклади охорони здоров`я; заклади (відділення) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД; інші інфекційні заклади (відділення) охорони здоров`я; патолого-анатомічні і реанімаційні відділення закладів охорони здоров`я; заклади з надання психіатричної допомоги.

Згідно з статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Як зазначалось судом раніше, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 :

- з 06.11.1988 позивач переведена на посаду лаборанта баклабораторії Переяслав-Хмельницька ЦРБ;

- 09.01.2009 посаду перейменовано на лаборанта з бактеріології, згідно штатного розпису;

- 02.04.2009 змінено назву установи на Державний заклад "Переяслав-Хмельницька районна санітарно-епідеміологічна станція" Міністерства охорони та здоров`я України;

- 25.12.2012 позивача звільнено у зв`язку з ліквідацією державного закладу;

- 03.01.2013 позивача прийнято на роботу на посаду фельшером-лаборанта мікробіологічної лабораторії відділення організації епідеміолочних досліджень Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень Державної установи "Київський обласний Лабораторний Центр Держсанепідслужби України";

- 01.09.2015 у зв`язку зі зміною штатного розпису посаду перейменовано на лаборант з бактеріології мікробіологічної лабораторії Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Київський ОЛЦ ДСЕСУ";

- 20.07.2016 відповідно до наказу МОЗ України від 08.07.2016 №689 назва установи змінена з ДУ "Київський ОЛЦ ДСЕСУ" на ДУ "Київський ОЛЦ МОЗ України";

- 09.06.2021 відповідно до наказу МОЗ України від 02.06.2021 "1103 назва установи змінена з ДУ "Київський ОЛЦ МОЗ України" на ДУ "Київський ОЦКПХ МОЗ України";

- 01.07.2021 переведена на посаду лаборанта з бактеріології мікробіологічної лабораторії Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень ДУ "Київський ОЛЦ МОЗ України";

- 04.01.2022 назва Бориспільського районного віділу ДЦ "Київський ОЦКПХ МОЗ України" змінена на Бориспільську районну філію ДУ "Київський ОЦКПХ МОЗ України".

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», робота позивача відноситься до списку 2, позицій 33-1Б і дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За визначенням статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб":

- інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення;

- небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби, що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я в окремих хворих і становлять небезпеку для їх життя та здоров`я;

- особливо небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби (у тому числі карантинні: чума, холера, жовта гарячка), що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення;

- джерело збудника інфекційної хвороби (далі - джерело інфекції) - людина або тварина, заражені збудниками інфекційної хвороби.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133 "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" черевний тиф, паратифи, дизентерія (шагальоз), сальмонельоз, ієрсініоз, псевдотуберкульоз відносяться до групи небезпечних та особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За змістом ст.33 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" основними напрямами діяльності державної санітарно-епідеміологічної служби є: здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду; визначення пріоритетних заходів у профілактиці захворювань, а також у охороні здоров`я населення від шкідливого впливу на нього факторів навколишнього середовища; вивчення, оцінка і прогнозування показників здоров`я населення залежно від стану середовища життєдіяльності людини, встановлення факторів навколишнього середовища, що шкідливо впливають на здоров`я населення; підготовка пропозицій щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, запобігання занесенню та поширенню особливо небезпечних (у тому числі карантинних) та небезпечних інфекційних хвороб; контроль за усуненням причин і умов виникнення і поширення інфекційних, масових неінфекційних захворювань, отруєнь та радіаційних уражень людей; державний облік інфекційних і професійних захворювань та отруєнь; видача висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо об`єктів поводження з відходами; встановлення санітарно-гігієнічних вимог до продукції, що виробляється з відходів, та видача гігієнічного сертифіката на неї; методичне забезпечення та здійснення контролю під час визначення рівня небезпечності відходів.

Водночас, слід зазначити, що чинним законодавством України не визначено переліку закладів, які відносяться до інфекційних, так і не надано безпосереднього їх визначення.

Відповідно до нормативного документу «Державні санітарні правила та норми, гігієнічні нормативи. Правила влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях) мікробіологічного профілю ДСП 9.9.5.-080-02, затвердженого постановою Головного державного санітарного лікаря України від 28 січня 2002 р. № 1, лабораторія - організація або її структурний підрозділ, що виконує експериментальні, діагностичні або виробничі роботи з патогенними біологічними агентами.

Працівники бактеріологічних лабораторій закладів охорони здоров`я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов`язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованим збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб. Вищевказане передбачено їх кваліфікаційними характеристиками (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, затверджений наказом МОЗ від 29 березня 2002 року № 117).

Згідно з роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України (МОЗ) № 05.03-18-54/973 від 27.01.2010 видно, що "інфекційний заклад (відділення)" - це заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби (тобто інфекційна лікарня або інфекційне відділення, протитуберкульозний заклад або відділення тощо) або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб (тобто бактеріологічна лабораторія).

Також у вказаних роз`ясненнях МОЗ України від зазначено, що бактеріологічні лабораторії закладів державної санітарно епідеміологічної служби повною мірою мають право бути прирівняними до інфекційних відділень, а обчислення стажу роботи у подвійному розмірі для нарахування пенсії працівникам бактеріологічних лабораторій не суперечить законодавству України.

Так, працівники бактеріологічних лабораторій закладів охорони здоров`я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов`язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованими збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб, що передбачено їх кваліфікаційними характеристиками у довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, що затверджений наказом МОЗ від 29.03.2002 № 117.

Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом МОЗ СРСР № 916 від 4 серпня 1983 року, що діє на території України згідно вказівки МОЗ України № 165 від 28 травня 1996 року, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень і інфекційних відділень, а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезінфекційних станцій, містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних лабораторій інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.

Отже, робота позивач була пов`язана з дослідженнями на небезпечні інфекції та збудники таких небезпечних інфекційних захворювань, внаслідок чого може бути прирівняна до роботи в інфекційних закладах.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно працювала з 11.08.1988 по 25.12.2012 на посаді лаборанта баклабораторії в Переяслав-Хмельницькій районній санепідстанції, у подальшому перейменованої у Державний заклад "Переяслав-Хмельницька районна санітарно-епідеміологічна станція" та з 03.01.2013 по 31.10.2023 на посаді фельдшера-лаборанта мікробіологічної лабораторії відділення організації епідеміологічних досліджень Бориспільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень Державної установи «Київський обласний Лабораторний Центр Міністерства охорони здоров`я України», у подальшому назву змінено на Бориспільський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Київський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" а отже, у структурі санітарно-епідеміологічної служби, що відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" входили у структуру Міністерства охорони здоров`я України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стаж роботи за період з 11.08.1988 по 25.12.2012 на посаді лаборанта баклабораторії та за період з 03.01.2013 по 31.10.2023 на посаді фельшера-лаборанта мікробіологічної лабораторії має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону №1788.

Отже, відмовляючи позивачу у зарахуванні періодів роботи до стажу роботи у подвійному розмірі відповідач вчинив протиправно.

Враховуючи вище викладене, ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 та з 03.01.2013 по 31.10.2023 до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 та з 03.01.2013 по 31.10.2023 до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо позовної вимоги про здійснення перерахунку з 01.04.2024 суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 45 Закону №1058 встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Зважаючи на те, що позивач звернулася із заявою до Пенсійного органу 01.04.2024, то такий перерахунок з урахуванням стажу з 11.08.1988 по 25.12.2012, з 03.01.2013 по 31.10.2023 їй слід здійснити з 01.04.2024.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 969,02 грн.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 та з 03.01.2013 по 31.10.2023 до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 та з 03.01.2013 по 31.10.2023 до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 11.08.1988 по 25.12.2012 та з 03.01.2013 по 31.10.2023 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.04.2024.

Стягнути на корсить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 969,02 грн. (дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 02 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.