Справа № 280/2197/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Справа № 280/2197/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, 6; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства оборони України (далі відповідач, Міністерство), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних сил України матері загиблого ОСОБА_1 викладене в пункті 3 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 січня 2025 року №3/в;

- зобов`язати відповідача призначити і виплатити матері ОСОБА_1 загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата у рівних частках.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у зв`язку із загибеллю сина, який був військовослужбовцем Збройних сил України, позивачка звернулась із заявою про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975). Однак, відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 №3/в позивачці було відмовлено на підставі того, що у витязі з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000292 від 25.01.2023 зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок конфлікту між військовослужбовцями із застосуванням вогнепальної зброї в стані алкогольного сп`яніння. Водночас, позивач вважає, що зазначена допомога не призначається лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо привели до смерті. Натомість, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

30.04.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовця, які загинули(померли) у розмірі, визначеному ст. 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Так, в спірних правовідносинах підлягає встановленню обставина чи причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю). Відповідно до матеріалів службового розслідування та вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.05.2024 ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння (спровокував та побив іншого військовослужбовця) призвели до його загибелі. Тобто, відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Міністерство виходило з того, що смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення та дій у стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на ч. 1 ст. 16-4 Закону №2011-XII. Виходячи з вищевикладеного, відповідач вважає, що у даному випадку, смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення та вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння. А відтак, відповідач правомірно відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 12.06.2025 вирішено здійснювати судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.07.2025.

Протокольною ухвалою суду від 02.07.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ); відкладено підготовче засідання на 06.08.2025.

04.07.2025 третя особа подала документ «відзив на позовну заяву», в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що факт знаходження загиблого у стані алкогольного сп`яніння підтверджений документально листом Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що під час проведення судово-токсикологічного обстеження ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у відповідній концентрації. Повивач не заперечує зазначене. На думку третьої особи, цим підтверджується факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Так, протиправна поведінка ОСОБА_3 , який у стані алкогольного сп`яніння погрожував смертю та підтвердив реальність своїх погроз нанесенням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, явилась причиною протиправної поведінки збоку ОСОБА_4 , яка і призвела до його загибелі. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, що рішення Міністерства про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги цілком правомірне та обґрунтоване. Просить відмовити у задоволенні позову, засідання провести без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протокольною ухвалою суду від 06.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 29.09.2025.

Ухвалою суду від 29.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.10.2025.

17.10.2025 позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

23.10.2025 суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 20.10.1994.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_4 .

25.01.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер, про що 14.02.2023 складено відповідний актовий запис №79, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 14.02.2023.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №116 від 26.01.2023, причина смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : масивна крововтрата, множинні вогнепальні поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, напад з використанням ручної вогнепальної зброї.

Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №93 від 03.04.2023 солдата ОСОБА_2 , стрільця санітара 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти Військової частини НОМЕР_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок вогнепального поранення, отриманого від однослуживця в ході суперечки в селі Андріївка Чернігівського району Чернігівської області, у зв`язку зі смертю, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 26.01.2023.

Згідно Витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №829 від 13.07.2023 поранення солдата ОСОБА_2 : «Масивна крововтрата. Множинні вогнепальні поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів. Напад з використанням ручної вогнепальної зброї», яка згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 03.04.2023 №93, сповіщенням про смерть №514 від 26.01.2023 виданого командиром військової частини НОМЕР_4 , лікарського свідоцтва про смерть №116 від 26.01.2023, виданого КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 27.03.2023, виданого Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі, Дніпропетровської області, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 - поранення одержане в результаті нещасного випадку і причина смерті, так пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно листа Комунального закладу Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.08.2023 №01-48/864 повідомлено, що згідно висновку експерта №96 від 26.01.-15.03.2023року, судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : «Смерть його настала від масивної крововтрати, внаслідок множинних наскрізних та сліпих вогнепальних поранень тулуба, лівого плеча з ушкодженням легенів, печінки, аорти, переломи ребер, лопатки. Цей висновок про причину смерті підтверджується виявленням в ході проведення експертизи трупа вищевказаних вогнепальних поранень, наявність в плевральних та черевній порожнинах 2100 мл рідкої крові, слідів зовнішньої кровотечі, малокрів`я внутрішніх органів». При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлений етанол в крові 2.0 г/л, в сечі 2.5 г/л. В сечі не виявлені морфін, кодеїн.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.05.2024 у справі №748/1965/23, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 4 липня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивстві ОСОБА_2 .

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю свого сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , позивач звернулася із заявою та необхідними документами до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до п. 3 Витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розслідування питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 року № 3/в, матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 , було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №975 з посиланням на те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок конфлікту між військовослужбовцями із застосуванням вогнепальної зброї в стані алкогольного сп`яніння, а згідно зі ст. 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Позивач вважає протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати одноразової грошової допомоги, оформлене п. 3 протоколу від 17.01.2025 № 3/в, яким їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України № 2011-XII.

У постанові від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19 Верховним Судом зазначено: Системний аналіз положень Закону №2011-XII, Порядку №975, статті 58 Конституції України, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 13 травня 1997 року № 1-зп, та встановлених судами обставин справи, дають підстави колегії суддів для висновку, що призначення і виплата позивачам спірної грошової допомоги, в тому числі й вирішення питань стосовно обчислення її розміру, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату, що зазначена у свідоцтві про смерть [……], а не на день прийняття відповідачем спірного рішення.

Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною 1 ст. 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до ч. 10 ст. 16-3 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок № 975.

Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 4 Порядку № 975 аналогічно до положень пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Отже, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, яка виплачується у встановлених законом випадках.

Разом з тим, така виплата не здійснюються, якщо загибель (смерть) є наслідком вчинення військовослужбовцем злочину, адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або у разі навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

З огляду на це, відомості, які зазначені, зокрема, в постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.

У ході судового розгляду судом встановлено, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №116 від 26.01.2023, причина смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : масивна крововтрата, множинні вогнепальні поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, напад з використанням ручної вогнепальної зброї.

Отже, смерть військовослужбовця ОСОБА_2 настала у результаті масивної крововтрати, множинних вогнепальних поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, отриманих внаслідок нападу іншого військовослужбовця з використанням ручної вогнепальної зброї.

Натомість, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 17.01.2025 №3/в матері померлого внаслідок поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з листом Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.08.2023 №01-48/864 під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові та сечі ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,0% в крові, та відповідно 2,5 % в сечі.

Відповідно до статті 172-20 КЗпП розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням.

Згідно зі статтею 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідач застосував дві підстави відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Щодо підстави «вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення», суд зазначає наступне.

Відповідно статті 172-20 КЗпП, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно положень статті 221 КУпАП, передбачені, зокрема, статтею 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Отже, саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП).

У спірному випадку відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що солдат ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.

Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з цієї підстави.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням змісту підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, з цих причин виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Суд враховує аналогічну правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.

За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння сам по собі не є достатньою та обґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті матері померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.

Суд зауважує, що у даному у випадку відповідач взагалі не досліджував питання наявності причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та фактом його смерті (загибелі).

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_2 (отримання поранення) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до його смерті (загибелі).

Натомість, у межах кримінальної справи №748/1965/23, Чернігівський апеляційний суд в ухвалі від 04.07.2024, надаючи оцінку доводам сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_4 захищався від нападу потерпілого ( ОСОБА_2 ) і діяв в стані необхідної оборони, крім іншого, врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що ОСОБА_4 здійснив дві автоматні черги в бік ОСОБА_2 , який перебував без зброї та відповідно до висновку експерта постріли були здійснені з неблизької відстані, при цьому вхід у декількох раневих каналів був зі спини. Тобто, знаходження потерпілого на відстані від ОСОБА_4 в момент здійснення останнім пострілів чергами з автомату в його бік та, зокрема, і в спину потерпілого, свідчить про умисність дій обвинуваченого та відсутність безпосередньої небезпеки його життю з боку ОСОБА_2 . При цьому в ході проведення НСРД ОСОБА_4 вказував, що не бачив в руках ОСОБА_2 сокири. Чернігівський апеляційний суд, крім іншого, звернув увагу, що в матеріалах провадження немає доказів на підтвердження того, що потерпілий ОСОБА_2 вчинив дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали би у обвинуваченого стан необхідної оборони. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , той припинив самостійно свої дії та вийшов з приміщення, а його подальші дії не становили загрози для життя ОСОБА_4 .

Аналіз вищенаведених обставин, встановлених судовим рішенням у кримінальній справі, яке набрало законної сили, ставить під обґрунтований сумнів твердження відповідача та третьої особи про те, що смерть ОСОБА_2 настала саме внаслідок вчинення останнім протиправних дій у стані алкогольного сп`яніння, адже, як встановлено компетентним судом, ОСОБА_2 припинив свої протиправні дії та вийщов з приміщення, а його подальші дії не становили загрози для життя особи, яка скоїла вбивство ОСОБА_2 .

Водночас, відповідач, посилаючись у спірному рішенні на відомості витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000292 про те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок конфлікту між військовослужбовцями із застосуванням вогнепальної зброї в стані алкогольного сп`яніння, жодним чином не врахував оцінку, надану вказаним обставинам компетентним судом за результатами розгляду такого кримінального провадження.

Оскільки під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач не надав оцінку наявності/відсутності причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та фактом його смерті (загибелі), суд дійшов висновку, що таке рішення прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають вирішальне значення при його прийнятті, отже не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За змістом частини 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_2 є передчасним, оскільки покладення судом відповідного зобов`язання на відповідача може мати місце лише у випадку, якщо уповноваженим органом (відповідачем) повно та всебічно встановлено обставини, з якими закон пов`язує право на отримання такої грошового допомоги.

Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх підстав для виплати одноразової грошової допомоги у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки це не входить до предмету судової перевірки та не відповідає завданням адміністративного судочинства, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для виплаті, зокрема, щодо наявності/відсутності причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та фактом його смерті (загибелі), є передчасним.

За таких обставин, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та додані до неї документи про призначення та виплату позивачам одноразової грошової допомоги в порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.

Вказаний висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права у подібних правовідносинах узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 у справі № 480/4122/22.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень частини 3 статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 1 211,20 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 3 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 січня 2025 року № 3/в.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та документи, подані ОСОБА_1 для призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , та прийняти рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати зі сплати судового збору сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, 6; .

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 27.10.2025.

Суддя М.О. Семененко