Справа № 160/19062/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/19062/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року

у адміністративній справі № 160/19062/24 за позовом Публічного акціонерного товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року задоволено адміністративний позов Публічного акціонерного товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» та визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 04.03.2024 № 174/32-00-50-02 та від 24.06.2024 № 624/32-00-50-02, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору суму у розмірі 24224,00 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав його необґрунтованості внаслідок неповного з`ясоування обставин, що мають значення для справи та невірного застосування норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенф вимог позивача у повному обсязі.

Апеляційна скарги відповідача мотивована застосуванням судом при вирішенні спору у цій справі формального підходу до дослідження фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, що мало наслідком прийняття невірного рішення у справі, про що свідчить: формальні посилання суду першої інстанції на наявність в матеріалах справи документів за формою первинних, які, відповідно до доводів позивача, свідчать про реальність здійснення господарських операцій; неврахування доводів контролюючого органу, та доказів, наданих до суду в підтвердження таких доводів; відсутність всебічної оцінки відомостей, наданих свідками під час допиту; аналіз норм матеріального права, та формування висновку щодо реальності господарських операцій позивача виключно на підставі документів за формою первинних, та формування з урахуванням даного аналізу суперечливого правового висновку, який ґрунтується виключно на доводах Позивача та наявних в матеріалах справи документах за формою первинних; та неврахування обставин, на які посилався контролюючий орган, які свідчать про неможливість здійснення господарських операцій.

Зокрема, відповідач вказує, що зазначаючи в рішенні від 10.02.2025 року про те, що «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, і відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції…», Дніпропетровськиим окружним адміністративним судом у той же час було безпідставно відхилено доводи контролюючого органу, які свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентами не могли відбутися в силу обставин, встановлених в ході проведення перевірки, таких, як, відсутність трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення господарських операцій, неможливість встановлення джерел походження реалізованого товару, відсутність виробничих та складських приміщень, при цьому судом лише було зазначено, що з урахуванням наявних по взаємовідносинам з кожним з контрагентів в матеріалах справи документів за формою первинних, господарські операції позивача з його контрагентами є реальними, що свідчить про протиправність прийнятих Східним МУ ДПС ППР.

Відповідач вважає, що зазначаючи про безпідставність висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій, суд першої інстанції вибірково посилався на правові висновки Верховного Суду, тобто, тільки на ті висновки Верховного Суду, які виключно підтверджують доводи платників податків, при тому, що судова практика щодо питання визнання реальності господарських операцій не є однозначною.

Так, на переконання відповідача висловоюючи у судовому рішенні від 10.02.2025 року свою позиції в стосовно податкової інформації щодо стосовно контрагентів позивача і їх контрагентів, яка не може бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій, і як, наслідок не свідчить про порушення позивачем норм податкового законодавства, Дніпропетровський окружний адміністративний суд не врахував висловлені Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 року по справі №816/2328/17 правові висновки про необхідність прийняття податкової інформації у якості належного доказу, що зумовлено положеннями пп.83.1.2. п.83.1. ст.83 ПК України, і відповідно, спираючись на положення п.61.1 ст.61, ст.62, ст.71, ст.72, п.74.1. 74.2. п.74.3. ст.74, ст.83 Податкового кодексу України та п.1 ст.16 Закону України від 02.10.1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію», відповідач акцентує увагу на тому, що контролюючим органом до суду були надані докази неможливості реального виконання господарських операцій (відсутність достатньої кількості працівників, основних засобів, неможливість встановлення походження товару, невідповідність між наданими паперовими носіями до перевірки та даними АІС «Податковий блок» тощо, однак, такі доводи та докази контролюючого органу судом першої інстанції враховані не були, з тих підстав (як зазначено в рішенні від 10.02.2025 року), що «…відсутність достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не може слугувати підставою для визнання господарської операції фіктивною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство не позбавлене можливості залучати виробничі та трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів…», але у той час судом не було враховано, що залучення працівників за цивільно-правовими договорами має своє відображення в податковій звітності, та контролюючому органу також відомо про залучення таких працівників так само як і про працівників які працюють на умовах трудових договорів. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 і від 17 квітня 2019 р. № 328» від 28.12.2021 р. № 1392 (далі Постанова № 1392) внесено зміни до Порядку повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу. Нова форма Повідомлення передбачає чотири категорії працівників, про яких роботодавці надсилають Повідомлення, а саме: 1. Наймані працівники за основним місцем роботи; 2. Працівники за сумісництвом (раніше їх позначали як працівників без Трудової книжки); 3. Гіг-спеціалісти за гіг-контрактом; 4. Працівники на підставі цивільно-правових договорів. Відповідно, дані щодо залучення працівників до роботи на умовах цивільно-правових договорів є відомими контролюючому органу, що свідчить про те, що заявляючи про відстуність трудових ресурсів контролюючий орган наголошує на фактично відсутності або недостачі працівників, якими можуть бути виконані роботи, про які заявляє суб`єкт господарювання, і відсутність таких працівників, відповідно, свідчить про неможливість виконання суб`єктами господарювання умов укладених договорів та про неможливість здійснення даними контрагентами господарської діяльності у задекларованих обсягах.

Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що постановою Верховного Суду від 09.12.2019 року по справі №804/1752/17 наводиться наступна правова позиція: встановивши, зокрема відсутність можливості у контрагентів позивача здійснити господарські операції з постачання товарів внаслідок відсутності у них складських приміщень, виробничих потужностей, технічних можливостей, людських ресурсів та кваліфікованого персоналу в необхідній кількості для вчинення задекларованих операцій; не підтвердження факту придбання контрагентами проданого позивачу товару; відсутність можливості дослідити рух продукції по ланцюгу постачання (оскільки відсутні операції щодо придбання постачальниками контрагентів товарів, які поставлялися позивачу), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій із зазначеними вище контрагентами, є формально складеними, а господарські операції між позивачем та цими підприємствами не є реальними. Щодо такого помилкового твердження суду першої інстанції варто зауважити, що Верховним Судом, зокрема в постановах від 09.12.2019 року по справі №804/1752/17 та від 05.05.2023 по справі №1340/5998/18 зазначено, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як відсутність можливості дослідити рух продукції по ланцюгу постачання (оскільки відсутні операції щодо придбання постачальниками контрагентів товарів, які поставлялися позивачу). Даними правовими висновками Верховного Суду встановлено зв`язок між обґрунтованістю задекларованої суб`єктом господарювання податкової вигоди та встановленням можливості дослідження походження по ланцюгу постачання реалізованого товару, та вказано, що відсутність факту придбання такого товару в ланцюзі постачання у сукупності з іншими встановленими обставинами справи свідчить про підтвердження позиції контролюючого органу щодо того, що господарська операція фактично не відбувалася, так як товар предмет здійснення такої операції фактично відсутній і його походження не підтверджене.

Також відповідач зазначає, що підприємницька діяльність здійснюється суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже наслідки вибору недобросовісного контрагента покладається на таких учасників оскільки належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Наголошуючи на тому, що принцип обачності знайшов відображення у судовій практиці, яка є вторинним джерелом права, відповідач наголошує на тому, що відображення даних в бухгалтерському обліку ґрунтується на результатах господарської діяльності підприємств з його контрагентами. Відповідно, відповідач зауважує, що перш ніж відобразити певні дані в бухгалтерському обліку слід забезпечити їх достовірність шляхом обрання контрагента, який виконає господарські операції в дійсності. Тобто, виконання зазначених обставин будесвідчити про те, що платник податків був обачним, свідомим та мав на меті здійснення господарської діяльності та не мав на меті тільки «формальне» відображення даних в бухгалтерському обліку задля отримання необґрунтованих преференцій щодо сплати ПДВ.

При цьому, відповідач підкреслює, що Верховний Суд у постанові від 30.06.2021 по справі № 804/1267/16 зазначав, що «обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих валових витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платникапокупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем» відповідач зазначає, що суди повинні дослідити факт відсутності обізнаності платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій, які направленні на ухилення від сплати податків між ними, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постановах від 21.04.2021 по справі № 815/2417/16, від 30.06.2021 по справі № 804/1267/16, від 11.11.2020 по справі № 320/1147/19, від 24.11.2020 по справі № 813/3034/15.

Обговорюючи описану судом першої інстанції в рішенні позицію стосовно умов «дійсності правочинів за правилами податкового законодавства, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, знаходження за місцем реєстрації, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо» на відповідачем наголошено, що судом не враховано ту обставину, що у разі недобросовісності контрагента покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, в силу вимог податкового законодавства,позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит, що призводить до завищення відповідних сум, які, на думку платника податків, підлягають відшкодуванню. Застосувавши принцип належної податкової обачності платник податку має проявити розумну обережність при виборі контрагента. За звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови правочину та їх комерційна привабливість, але й ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та досвіду.

Додатково відповідач звертає увагу суду на відсутність всебічної оцінки відомостей, наданих свідками під час допиту, а саме того, що в ході розгляду даної справи №160/19062/24, Дніпропетровським окружним адміністративним судом було здійснено допит наступних свідків: керівника ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП» - ОСОБА_1 ; працівників ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ»: керівника ОСОБА_2 , заступника директора ОСОБА_3 та Дробошевського К. В. відповідальної особи, яка здійснює постій нагляд за собаками кінологічного центру; директора ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» - ОСОБА_4 зміст яких відповідач вважає підтвержує формальність підходу суду першої інстанції до здійснення допиту свідків та дослідженні обставин, які були встановлені в ході допиту, оскілтк зазначаючи в судовому рішенні про підтвердження реальності здійснених господарських операцій, при цьому не конкретизовано, які відповіді на питання надавалися свідками, та яку саме інформацію вони надали, яка може підтвердити факт здійснення господарських операцій Позивача з його контрагентами. При цьому, суд описуючи змість пояснень, відповідач вказує на безпідставність висновків суду про те, що «Товариство мало достатню кількість працівників для виконання умов договору, умови договору виконувались належними чином та у повному обсязі, підприємство мало і має достатню кількість трудових ресурсів» але на переконання відповідача жодним чином не підтверджує реальність здійснення господарських операцій, так як такі заяви свідків не були підтверджені жодними доказами, оскільки пояснення свідків обмежуються короткими характеристиками та взагалі не є суттєвим доводом щодо реальності господарських операцій, з огляду на їх зміст та обсяги, необхідність залучення значної кількості трудових ресурсів та часу, витраченого на виконання умов договору з надання послуг охорони.

Отже, відповідач підкреслюючи, що пояснення і заяви свідків не були підтверджені будь-якими належними та достатніми доказами в розумінні КАС України, а відтак на переконання відповідача доводи свідків, що «Товариство мало достатню кількістьпрацівників для виконання умов договору, умови договору виконувались належними чином та у повному обсязі, підприємство мало і має достатню кількість трудових ресурсів», не підтверджують реальність здійснення господарських операцій та не можуть слугувати доводом щодо задоволення позовних вимог, а тому відповідач звертає увагу апеляційної інстанції на необхідність врахування документів бухгалтерського обліку, наданих позивачем і фактичних обставин справи, які свідчать про неможливість здійснення відображених позивачем в бухгалтерському обліку господарських операцій в повному обсязі, що відповідач вважає судом не було узято до уваги з огляду на доводи контролюючого органу, а з огляду на невірне застосування норм матеріального права було ухвалено незаконне рішення.

При цьому описуючи обставини по усім господарським операціям позивача з його контрагентами, які перевірялися контролюючим органом, посилаючись на відповідні норми Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідач вказує на неповне дослідження та не врахування судом першої інстанції відповідних первинних документів за нереальними господарськими операціями позивача і вказує про те, що за результатами перевірки було виявлено факти відсутності у контрагентів позивача можливості для виготовлення товару/виконання робіт/надання послуг, що є змістом господарської операції, та факти неможливості реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка поставляла товар/послугу, підприємницької діяльності; відсутність у штаті достатньої кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт. Тобто, постачальники немали можливості здійснювати господарські операції, та, як наслідок, не встановлено виробника/надавача робіт, послуг. З огляду на відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського, технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг) контрагенти позивача не мали умов для ведення господарської діяльності, що в свою чергу унеможливлює реалізацію спірних товарів, послуг в обсягах, які відповідають бухгалтерським рахункам, відповідач вважає безпідставним не врахування судом першої інстанції доводів контролюючого органу у цій справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на повноту дослідження та перевірки судом першої інстанції усіх обставин спірних правовідносин, та надання їм належної оцінки із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального прав, з урахуванням сталої практики Верховного Суду по спірним у цій справі питанням, у звязку з чим вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача, яку просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та відзиву позивача, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх оцінки і застосування до спірних правовідносин норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі відповідача підстав, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено, що документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (), яке є юридичною особою зареєстрованою 08.04.2004 року, що підтверджено внесеними 29.12.2004 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записами №1 001364 відповідно яких: основним видом економічної діяльності позивача є: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів, а на момент проведення перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» перебував на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків як зареєстрований з 17.12.1996 платник податків.

Як підтверджено матеріалами справи, документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за вересень 2023 року (вх. № від 19.10.2023р.) з урахуванням уточнюючих розрахунків було проведено на підставі виданого Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (далі «Відповідач») наказу від 10.01.2024 № 3-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та Повідомлення від 16.01.2024 № 4/32-00-50-02-13 з метою дослідження фактів, викладених у запереченні ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27.12.2023 №851-12/113 до акту від 18.12.2023 №1199/32-00-50-02-16/24432974, за результатами якої саме і було складено акт від 15.02.2024р. №122/32-00-50-02/24432974.

Як з`ясовано судом за змістом Акту перевірки від 15.02.2024р. №122/32-00-50-02/24432974, перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог: п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, пп. 192.1.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. № 21, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит за вересень 2023р. на загальну суму ПДВ 47 586 867 грн., що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму ПДВ 47 586 867 грн.; п. 200.14 ст. 200 ПК України, внаслідок чого у підприємства відсутнє право на бюджетне відшкодування на суму 11 077,00грн.; пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, пп. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. А на підставі викладених в Акті перевірки висновків, відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 04.03.2024р. № 175/32-00-50-02 про зменшення підприємству суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 47 586 867грн. і застосування штрафних (фінансових) санкцій 23 793 433,50 грн.; від 04 березня 2024 року №174/32-00-50-02 про застосування до підприємства штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2040 грн.

Матеріалами даної справи також підтверджено, що за результатом оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, Рішенням про результати розгляду скарги від 13.05.2024р. податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 04.03.2024р. № 175/32-00-50-02 скасоване в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПрАТ «Дніпропетровський інженерно-технічний центр «Контакт», ПрАТ «Укрпромобладнання», ТОВ «Кайман», ТОВ «БК «Метком Інвест», ТОВ «Гарант Прайм», ТОВ «Почин», ТОВ «Комплексстандарт» та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначене ППР та ППР Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 04.03.2024 №174/32-00-50-02 залишені без змін, а на підставі Рішення ДПС України від 13.05.2024 № 13860/6/59-00-06-01-04-06 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП було прийнято нове податкове повідомлення-рішення формою "В1" № 624/32-00-50-02 від 24 червня 2024 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 11 904 480 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 5 952 240 грн.

Отже, саме незгода позивача з податковими повідомленнями-рішеннями № 624/32-00-50-02 від 24 червня 2024 року та від 04.03.2024 №174/32-00-50-02 стала підставою для звернення Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до суду з позовом у цій справі, вирішуючи який по суті суд першої інстанції правильно виходив з положень: пп.14.1.181. п.14.1. ст.14, пп.20.1.4. пп.20.1.6. п.20.1 ст.20, п.21.1. ст.21, пп.41.1.1. п.41.1. п. 44.2. ст.41, п.187.1. ст.187, п.198.2. п.198.3. п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України суд першої інстанції обгрунтовано зауважив на тому, що на законодавчому рівні чітко визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

За наведених положень на підставі аналізу положень п.200.1. п.200.2. п.200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, суд правильно розуміючи «від`ємне значення» як категорії Кодексу і як математичної (об`єктивної) категорії; різниця між зменшуваним (податкове зобов`язання) та від`ємником (податковим кредитом), яке в силу дії об`єктивних законів не може бути змінено будь-чиєю волею, обгрунтовано наголосив на тому, що фінансовий результат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Правильним на переконання колегії суддів у даному випадку судом першої інстанції було проаналізовано положення ст.1, ч.1 і ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) та пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2, п.2.15 та п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), внаслідок чого підсумовано, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Як правильно зазначив суд, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції, а відповідно, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, судом підкреслено, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків, а наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, оскільки відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) в свою чергу мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, і якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як встановлено колегією суддів, виходячи з того, що наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною, і по своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення, суд першої інстанції правильно наголосив у даному випадку на тому, що основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою, і належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції, а правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи судом першої інстанції було детально досліджено висновки контролюючого органу про завищення бюджетного відшкодування за вересень 2023 року по операціям позивача з 15 контрагентами, а саме: ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Інтербуд Груп».

Перевіряючи висновки контролюючого органу про завищення бюджетного відшкодування за вересень 2023 року по операціям позивача з 15 контрагентами, а саме: ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Інтербуд Груп», та обговорюючи у звязку з цим встановлений перевіркою та зафіксований в Акті від 15.02.2024 року № 122/32-00-50-02/24432974 факт неможливості здійснення позивачем господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю джерела його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, а саме відсутність факту реального одержання (купівлі) вказаними контрагентами ідентифікованого товару від інших СГД або в наслідок власного задекларованого виробництва (через відсутність у ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Інтербуд Груп» необхідних умов для виробництва відповідного товару в силу відсутності достатньої кількості персоналу, зареєстрованого відповідного виду господарської діяльності, відсутності придбання необхідної сировини для виробництва зазначеного товару) у досліджуваному та попередніх звітних періодах, засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного документу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару та нереальність здійснення первинного постачання (продажу) в першому ланцюгу суд першої інстанції досконало перевіривши господарські операції позивача з вищевказаними контрагентами за складеним по цим операціям первинним документам та з урахуванням доводів представника позивача і допитаних в судовому засіданні свідків дійшов висновку, що усі первинні документи по господарським операціям ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «Інтербуд Груп» оформлені відповідно до вимог ч. 2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив на тому, що в акті перевірки контролюючим органом не надано оцінку господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надано до перевірки контролюючого органу усі документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем робіт.

Відповідно, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд першої інстанції правильно надав перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку, та обгрунтовано узяв до уваги, що контролюючим органом до суду не надано будь-яких заперечень щодо того, що всі податкові накладні, виписані вищевказаними контрагентами позивача, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, і з цього приводу також не наведено жодних зауважень.

Як встановлено колегією суддів, перевіряючи наведені в акті від 15.02.2024 року № 122/32-00-50-02/24432974 висновки контролюючого органу про встановлений перевіркою факт неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, а саме відсутністю факту реального одержання (купівлі) вказаними контрагентами ідентифікованого товару від інших СГД або внаслідок власного задекларованого виробництва (через відсутність у ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Інтербуд Груп» необхідних умов для виробництва відповідного товару в силу відсутності достатньої кількості персоналу, зареєстрованого відповідного виду господарської діяльності, відсутності придбання необхідної сировини для виробництва зазначеного товару) у досліджуваному та попередніх звітних періодах, засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного документу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару та нереальність здійснення первинного постачання (продажу) в першому ланцюгу, суд першої інстанції встановив наступне.

Господарські операції з ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП» (код ЕДРПОУ 35961770) підтверджуються укладеним договором № 400 від 26.02.2021р., з додатковою угодою № 18 від 25.05.2023 року, відповідно до якого виконавець зобов`язується надати послуги з охорони об`єктів охорони, а замовник прийняти та оплатити її відповідно до умов договору. Надання послуг охорони Металургійного виробництва, цехів АДД, ГД ГОКу, ГД підтверджується: рахунком на оплату № 183 від 20.09.2023р. на загальну суму із ПДВ 10391561,28 грн., актом надання послуг № 183 від 30.09.2023р року на загальну суму 10391561,28 грн., листом візування до акту наданих послуг у вересні 2023 року загальною чисельністю осіб - 191 особа; рахунком на оплату № 185 від 20.09.2023р. на загальну суму 761685,12 грн., актом надання послуг № 185 від 30.09.2023 року на загальну суму 761685,12 грн., листом візування до акту наданих послуг у вересні 2023 року загальною чисельністю осіб - 14 осіб; рахунком на оплату № 187 від 20.09.2023р. на загальну суму 72000,00 грн., актом надання послуг № 187 від 30.09.2023 року, листом візування до акту виконаних робіт № 187 від 30.09.2023 року, рахунком на оплату № 186 від 20.09.2023р. на загальну суму із ПДВ 108000,00 грн, актом надання послуг № 186 від 30.09.2023р року на загальну суму 108 000,00 грн, листом візування до акту № 186 наданих послуг у вересні 2023 року, рахунком на оплату № 184 від 20.09.2023р. на загальну суму із ПДВ 6746353,92 грн., актом надання послуг № 184 від 30.09.2023р року, актом надання послуг № 184 від 30.09.2023 року на загальну суму 6746353,92 грн., листом візування до акту № 184 наданих послуг у вересні 2023 року загальною чисельністю осіб - 124 осіб (т.2 а.с.152-159, 242-250, т.3 а.с.40-74).

Судом встановлено, що ТОВ «Альфа Преміум Груп» має ліцензію № 292127 від 03.06.2014 року видану Міністерством внутрішніх справ на здійснення охоронної діяльності, про що вказано на сайті МВС України (розділ «Діяльність-Ліцензування-Ліцензії-Ліцензії охорона»), що свідчить про безпідставність висновків відповідача про нереальність господарської операції у зв`язку з відсутністю ліцензії.

Висновки податкового органу основані виключно на аналізі поданої податкової звітності по контрагенту-постачальнику суб`єкту господарської діяльності ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП» щодо недостатності трудових ресурсів. Водночас податковим органом встановлено, що ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП» () подано до контролюючого органу ДПС за основним місцем обліку, Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за грудень 2023 року відповідно до якого працювало за трудовими договорами - 313 осіб.

Податковим органом під час проведення перевірки не було взято до уваги те, що навіть надумана відсутність достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не може слугувати підставою для визнання господарської операції фіктивною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство не позбавлене можливості залучати виробничі та трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів. Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит лише за їх наявності (наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.01.2018 року у справах № 820/4648/13-а, №826/1398/14).

Допитаний в судовому засіданні керівник ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП» - ОСОБА_1 зазначив, що Товариство мало достатню кількість працівників для виконання умов договору, для надання послуг залучались також працівники кінологічного центру, оскільки охорона використовувала службових собак. На теперішній час, Товариство позивачу послуг з охорони не надає, штат працівників скорочений, а собаки були продані.

Господарські операції з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» (код ЕДРПОУ 43030337) підтверджуються укладеним договором між Позивачем (Замовник) та ТОВ «Гарда Секюріті» (Виконавець) про виконання робіт № 215 від 06.02.2020 з додатковими угодами, згідно з умовами якого ТОВ «Гарда Секюріті» надавало послуги з охорони та супроводу вантажу при транспортуванні у залізничних вагонах (том 3 а.с. 104-110, 134-171). Вартість послуг з охорони за даним договором визначається окремим розрахунком (Додаток 3 до даного договору), підписаним обома сторонами. Розрахунки Замовника за надані Виконавцем послуги з охорони здійснюються на підставі наданого рахунку та підписаного обома Сторонами Акту наданих послуг. При відсутності зауважень до наданих послуг з охорони, акт підписується сторонами не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним. За результатами господарських операцій ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було задекларовано ПДВ 1127505,60 грн.

Оскільки взаємовідносини між ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» є довготривалими починаючи з 2020 року, а ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано 31.05.2019, основним видом діяльності якого є 80.10 Діяльність приватних охоронних служб і на теперішній час це підприємство працює, а з наявної у відкритих джерелах мережі Інтернет інформації вбачається наявність у штаті підприємства від 100 до 250 співробітників, та станом на 10.04.2024, за даними сайту https://robota.ua/company8966758 на підприємстві відкрито 13 вакансій охоронників у різних регіонах України, у тому числі в Кривому Розі, що, в свою чергу, спростовує твердження податкового органу про неможливість виконання господарських операцій у зв`язку з відсутністю достатньої кількості трудових ресурсів суд першої інстанції правильно зауважив, що саме на виконання умов вказаного Договору сторонами були підписані акти наданих послуг (190 від 21.09.2023; № 191 від 30.09.2023, 192 від 30.09.2023) і оплата за надані послуги була здійснена в повному обсязі на підставі виставлених Виконавцем рахунків № 192 від 21.09.2023; № 191 від 21.09.2023, 190 від 21.09.2023. Отже за вказаних обставин, а також з урахуванням листів візування до актів виконаних робіт від 30.09.2023 року за послуги у вересеньі 2023 року, якими також підтверджено, що данні роботи виконувались підрядником «Гарда Секюріті» у рамках Договору № 215 від 06.02.2020 (т.2 а.с.43- 47), і здійснення оплати ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» () за надані послуги підтверджується платіжною інструкцією № 600028344 від 29.12.2023 на суму 1 023 563,01 грн., платіжною інструкцією № 600000028 від 02.01.2024 на суму 9 157 504, 51 грн. та платіжною інструкцією № 600025667 від 24.11.2023 на суму 7 121 225,09 грн. які свідчать про охоплення здійсненими за інструкціями платежами рахунків № 190, 191, 192 (т. 9 а.с. 9-11) суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про безпідставність наведених контролюючим органом в Акті перевірки висновків про відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів і покладення саме цих актів в основу оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень рішень, і такі висновки суди про безпідставність висновків контролюючого органу повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 квітня 2023 року справа № 160/5065/20, зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, відсутності ТТН, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту.

Тобто, підсумовуючи вищевикладене у сукупності колегія суддів погоджуючись цілком з висновками суду першої інстанції у вищевикладеній часті вважає також за необхідне окремо підкреслити, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. А оскільки законодавством не встановлена ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі, позиція відповідача з цього приводу, тобто, відсутності деталізації їх опису в первинних документах, є помилковою та такою, що не підтверджує нереальність господарських операцій позивача.

Також колегія суддів у повному обсязі погоджується з позицією суду першої інстанції у цій справі при оцінці посилань відповідача на наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача та підприємств по ланцюгу постачання, факту віднесення окремих контрагентів-постачальників позивача до категорії «ризикових» відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 11.12.2019 року №1165, і вважає, що така позиція суду повністю узгоджується з приписами ч.6 ст.78 КАС України, а також з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 листопада 2024 року по справі № 160/31872/23, від 07 грудня 2022 року по справі №500/2237/20, від 18.09.2018 по справі №802/2231/17-а, від 09 липня 2020 року по справі № 826/9561/17, від 04 вересня 2020 року по справі № 1640/2783/18, від 25 вересня 2019 року по справі № 817/992/15, від 01 грудня 2022 року по справі № 320/5878/19.

Під час перевірки в апеляційному порядку судового рішення у цій справі, колегією суддів встановлена всебічність перевірки судом першої інстанції усіх обставин та долучених до матеріалів справи оформлених відповідно до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність первинних і звітних документів по взаємовідносинам позивача з іншими контрагентами ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «Інтербуд Груп», зокрема:

-ТОВ «ВІЛКОМ ЛТД» (код ЕДРПОУ 33204896) за укладеним Договором № 1382 від 11.06.2021 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками, і додатковими угодами до Договору по яким відповідач перевіривши первинну документацію навіть не зазначив через яку саме дефектність первинних документів унеможливлюється їх прийняття;

- ТОВ «Метротайл-Україна» () за період серпень-вересень 2023 р. відбувались на підставі: Договору №2878 від 22.12.2021 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками по яким відповідачем не доведено його висновки про недостатність наданих паперових носіїв, що підтверджують реальність настання правових наслідків по господарським операціям

- ТОВ «НВП «Спецінструмент» () за період серпень-вересень 2023 р. на підставі Договору підряду №107 від 07.02.2023 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками по яким висновки відповідача про юридичну дефектність документів повністю спростовані під час судового розгляду наданими позивачем документами

- ТОВ «ТЕХИНВЕСТ» () за серпень 2023 р. на підставі Договору №568 від 23.05.2023 р. на поставку промислової сировини по Україні з додатками і Додаткової угоди №1 від 22.08.2023 р. до Договору № 568 по яким під час судового вирішення спору підтверджено, що висновок про нереальність господарської операції на підставі даних ІС «Податковий блок», ЄРПН, проведеного аналізу співставлення придбання/продажу товарів, робіт, послуг згідно з якими ТОВ«ТЕХИНВЕСТ» не придбавало ідентичні товари, на які оформлено ПН для ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та/або послуги їх виготовлення грунтуються виключно на припущеннях та не свідчать про порушення позивачем податкового законодавства.

- ТОВ НВП «ТЕХНОЕКС» () за вересень 2023 р. на підставі Договору № 807 від 07.04.2021 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками і Додатковою угодою по яким реальність господарських операцій підтверджена первинними документами

- ТОВ «Біо Транс Сервіс» () за період серпень-вересень 2023 р. на підставі Договору №800 від 15.05.2020 р. з додатками та Додатковими угодами до Договору №800 по яким реальність господарських операцій підтверджена первинними документами

- ТОВ «Інтербуд Груп» () за період липень-серпень 2023 р. на підставі Договору на капітальну закупівлю №723 від 22.07.2022 р. з додатками і Додатковою угодою №4 від 26.04.2023 р. з додатками по яким під час судового розгляду документально спростовано висновки про неможливість ТОВ «ІНТЕРБУД ГРУП» виконати умови договору через відсутність працівників та виробничих потужностей у його контрагента ТОВ «ЕНЕРГОМАГІСТРАЛЬ».

- ТОВ «Нікопрогресбуд» () за серпень 2023 р. на підставі Договору на капітальну закупівлю № 259 від 17.02.2022 р. з додатками по яким документально спростовано під час судового розгляду безпідставність висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій з підстав відсутності трудових та матеріальних ресурсів, а відповідно і неможливість виконання робіт ТОВ «НІКОПРОГРЕСБУД» на об`єктах Замовника.

- ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт» () за вересень 2023 р. на підставі Договору №115 від 13.02.2023 р. на поставку промислової сировини по Україні з додатками по яким реальність операцій підтверджена документально.

- ТОВ «Кайрос Компані 2022» () за вересень 2023 р. на підставі Договору №377 від 20.04.2023 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками - по яким реальність операцій підтверджена документально.

- ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МСК» () за серпень 2023 р. на підставі Договору № 1487 від 05.07.2021 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками по яким поставка товару і його оплата підтверджена первинними документами.

- ТОВ «Мегабізнес» () за вересень 2023 р. на підставі Договору №802 від 08.09.2022 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками та за Договором № 240 від 20.03.2023 р. на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні з додатками по яким як поставка продукції так і оплата підтверджена документально.

За вищенаведених обставин та того, що в акті перевірки контролюючим органом не надано належної оцінки господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського і податкового обліку, суд першої інстанції на підставі долучених позивачем до матеріалів справи документів на переконання колегії суддів дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку у цій справі, що рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем робіт, з урахуванням письмових доказів (а саме документам первинного бухгалтерського обліку) беззаперечно підтверджує доведеність позивачем факту здійснення ним господарської діяльності у перевіряємий контролюючим органом період в повному обсязі, та проведення такої діяльності позивачем саме з метою, що визначена договорами.

Оскільки доводами апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції у вищенаведеній частині не спростовані, а усі доводи податкового органу ґрунтуються виключно на податковій інформації, що наявна в інформаційно-аналітичних базах ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Інтербуд Груп» та яка носить виключно інформативний характер і відповідно не є належним доказом у розумінні процесуального Закону, а також виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 28.05.2021 року у справі №804/5965/16, від 21.01.2021 року по справі №804/959/16, від 11.11.2021 року по справі №813/1345/16, від 19.01.2021 року по справі №808/1996/18, від 07.06.1022 року по справі №826/11447/16, від 06.10.2021 року по справі №120/847/20-а, від 27.04.2022 року по справі №200/5932/19-а, від 18.06.2021 року у справі № 320/7061/19 - колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі про правомірність сформованого позивачем від`ємного значення за результатами взаємовідносин з зазначеними вище контрагентами, а враховуючи правомірність формування сум податкового кредиту та підтвердження його виникнення документально всіма первинними документами, суд обґрунтовано визнав протиправними та такими, що підлягають скасуванню оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення формою «В1» № 624/32-00-50-02 від 24 червня 2024, винесеного на підставі суб`єктивних та не підтверджених доказово припущеннях контролюючого органу про нереальність здійснених операцій між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ТОВ «Альфа Преміум Груп», ТОВ «Вілком ЛТД», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Спецінструмент», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Гарда Секюріті», ТОВ «Проф-Гарант», ТОВ «Техинвест», ТОВ «Нікопрогресбуд», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Кайрос Компані 2022», ТОВ «Торговий дім «МСК», ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «БіоТранс Сервіс», ТОВ «Інтербуд Груп» та яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 11904480 грню і застосовано штрафні санкції у розмірі 5952240 грн.

На переконання колегії суддів також відсутні у даному спірному випадку підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № 174/32-00-50-02 від 04.03.2024, яким до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2040,00 грн. за результатом зафіксованого у акті від 09.02.2024 № 20/32-00-50-02-15/24432974 факту ненадання або надання не в повному обсязі належним чином завірених копій первинних документів на запити контролюючого органу від 22.01.2024 № 479/6/32-00-50-02-06.

Про обґрунтованість судового рішення в цій частині визнання протиправним та скасуванні податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № 174/32-00-50-02 від 04.03.2024 свідчить як наведений в судовому рішенні аналіз положень п.44.1. і п.44.6. ст.44, п.82.2. і п.85.4. ст.85, п.121.1. ст.121 Податкового кодексу України, так і встановлений під час судового вирішення спору у цій справі факт надання позивачем до перевірки первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та у податковому обліках і які саме є безпосередньо пов`язаними з обчисленням та сплатою податку на додану вартість, що підтверджено також відповідною інформацією в акті перевірки від 15.02.2024 року № 122/32-00-50-02/24432974.

Правильним колегія суддів також вважає висновки суду першої інстанції у цій справі про безпідставність посилань відповідача на передбачену ст.121 Податкового кодексу України «повторність» вчиненого позивачем правопорушення з огляду на винесені раніше податкові повідомлення-рішення: від 09.05.2023 №382/32-00-50-02-21 (яке у дійсності є скасованим в межах адміністративної справи №160/20154/23 рішенням суду 14 листопада 2023 року); від 11.07.2023 №677/32-00-50-02-21 (яке в дійсності є скасованим у межах адміністративної справи №160/26761/23 рішенням суду 18.03.2024 року); від 16.10.2023 №000/958/32-00-07-01-19 (яке скасовано у межах адміністративної справи № 160/119/24 рішенням суду від 17 травня 2024 року); від 06.11.2023 №996/32-00-50-02 (яке скасовано у межах адміністративної справи № 160/3699/24 рішенням суду від 04 квітня 2024 року) та від 10.01.2023 №12/32-00-50-02-21 (яке оскаржується у межах адміністративної справи №160/8083/23) і від 14.09.2023 №000/870/32-00-07-01-19 (яке оскаржується у межах адміністративної справи №160/34217/23), що у сукупності з іншими вищенаведеними обставинами свідчить про протиправність винесеного Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків податкового повідомлення-рішення форми «ПС» №174/32-00-50-02 від 04.03.2024, яким до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2040,00 грн., що саме і є підставою для його скасування.

Отже, оскільки під час апеляційного перегляду даної справи відповідачем не спростовано висновки суду першої інстанції та не доведено належними і допустимими доказами того, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, колегія суддів діяючи за правилами ст.316 КАС України вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов