Справа № 300/6907/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/6907/24 пров. № А/857/2611/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року (головуючий суддя: Григорук О.Б., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 10.09.2024, звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.09.1992 по 15.11.1997 у кооперативі «Чайка»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.09.1992 по 15.11.1997 у кооперативі «Чайка».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у березні 2024 року він звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.03.2024 № 45 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано спірний період роботи, оскільки запис не завірено печаткою підприємства. Зазначено, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, інших документів.

Ухвалою суду від 24.09.2024 залучено до участі в справі Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як другого відповідача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.03.2024 № 45 в частині незарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки з 19.09.1992 по 15.11.1997.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 період роботи у Кооперативі «Чайка» з 19.09.1992 по 15.11.1997.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за результатами розгляду заяви та доданих документів, до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 19.09.1992 по 15.11.1997, оскільки трудова книжка заповнена із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме запис не завірено печаткою підприємства. Таким чином, трудової книжки недостатньо для підтвердження страхового стажу. Зазначено, що жодних інших документів, які б підтверджували період роботи з 19.09.1992 по 15.11.1997 в кооперативі «Чайка» позивачем до органів Пенсійного фонду не надано, а тому правових підстав для зарахування спірного періоду роботи немає. Зазначає, що рішення прийнято за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, а Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не вчиняло жодних дій, тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки трудової книжки та первинних документів не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливав на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та інших документів, та не може нести негативні наслідки за окремі їх недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та інших документів. За таких обставин, ГУ ПФУ у Полтавській області безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи згідно трудової книжки з 19.09.1992 по 15.11.1997 в кооперативі «Чайка». З врахуванням викладеного, суд першої інстанції вважав, що слід скасувати оскаржуване рішення пенсійного органу та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати зазначені періоди роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 18.03.2024 до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши відповідні документи.

За результатами розгляду заяви та наданих до неї документів, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення від 25.03.2024 № 45, яким заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (не менше 30 років після досягнення 60 років), встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. Враховано страховий стаж 17 років 08 місяців 25 днів. До загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки з 19.09.1992 по 15.11.1997, оскільки запис не завірено печаткою підприємства.

Згідно записів №№ 7, 8 трудової книжки НОМЕР_1 , позивач 19.09.1992 прийнятий в кооператив «Чайка» на роботу робітником по переробці пластмаси, 15.11.1997 звільнений з роботи в зв`язку з ліквідацією підприємства (наказ № 4 від 14.11.1997). Запис № 8 трудової книжки НОМЕР_1 не завірено печаткою кооперативу.

Відповідно до архівної довідки від 01.03.2024 № 04-01/С-33 в книгах наказів Кооперативу «Чайка» наказу № 4 від 14.11.1997 про звільнення з роботи позивача не виявлено.

Згідно архівної довідки від 01.03.2024 № 04-01/С-32 у відомостях про нарахування заробітної плати кооперативу «Чайка» з 1992 по 1994 роки значиться ОСОБА_1 , 1995 рік ОСОБА_2 , йому нараховувалася заробітна плата. Відомості про нарахування заробітної плати за 1996-1997 роки в архівний відділ на збереження не поступали.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення в частині задоволеного позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років (ч.2 ст.26 Закону № 1058-IV).

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років (ч.3 ст.26 Закону № 1058-IV).

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 1.1 наказу «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації, а не на власника трудової книжки.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист, зокрема призначення пенсії.

Також, така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно записів №№ 7, 8 трудової книжки НОМЕР_1 позивач 19.09.1992 прийнятий в кооператив «Чайка» на роботу робітником по переробці пластмаси, 15.11.1997 звільнений з роботи в зв`язку з ліквідацією підприємства. Запис № 8 трудової книжки НОМЕР_1 не завірено печаткою кооперативу. Відповідно до архівної довідки від 01.03.2024 № 04-01/С-33 в книгах наказів кооперативу «Чайка» наказу № 4 від 14.11.1997 про звільнення з роботи позивача не виявлено.

Як встановлено рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.03.2024 № 45 не зараховано позивачу до загального страхового стажу не період роботи згідно трудової книжки з 19.09.1992 по 15.11.1997, оскільки запис не завірено печаткою підприємства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що записи про прийняття та звільнення з роботи у спірний період містять дати прийняття, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій позивач працював, а також завірені підписом відповідальної особи. Водночас, згідно архівної довідки від 01.03.2024 № 04-01/С-32 у відомостях про нарахування заробітної плати кооперативу «Чайка» з 1992 по 1994 роки значиться ОСОБА_1 , 1995 рік ОСОБА_2 , нараховувалася заробітна плата. Відомості про нарахування заробітної плати за 1996-1997 роки в архівний відділ на збереження не поступали.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, проаналізувавши все вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні недоліки у заповненні трудової книжки та первинних документів не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Позивач не мав можливості впливати на дотримання роботодавцем установленого порядку ведення та оформлення трудової документації і, відповідно, не може нести негативні наслідки за недоліки, допущені з вини адміністрації підприємства чи інших уповноважених осіб.

Визначальним для призначення пенсії є наявність у особи необхідного страхового стажу, а не безумовне дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших документів, що підтверджують трудову діяльність. При цьому наявні недоліки у зазначених документах не спростовують достовірності інших відомостей, що підтверджують факт виконання позивачем трудових обов`язків.

Отже, за наведених обставин відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 19.09.1992 по 15.11.1997 у кооперативі «Чайка», оскільки зазначений період підтверджується записами у трудовій книжці, достовірність яких не спростована належними та допустимими доказами.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 період роботи у кооперативі «Чайка» з 19.09.1992 по 15.11.1997, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов частково, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 період роботи у кооперативі «Чайка» з 19.09.1992 по 15.11.1997 та прийняття в цій частині нової постанови про зобов`язання вчинити такі дії ГУ ПФУ у Полтавській області; в іншій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 300/6907/24 скасувати в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 період роботи у кооперативі «Чайка» з 19.09.1992 по 15.11.1997 та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 період роботи у кооперативі «Чайка» з 19.09.1992 по 15.11.1997.

У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 300/6907/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін