Справа № 460/13945/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13945/24 пров. № А/857/3976/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №460/13945/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Комшелюк Т.О., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту рішення 06 січня 2025 року),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі позивач ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( далі відповідач 2) в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 73 від 22.07.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити з 06.03.2023 року та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). 15.07.2024 позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачу було відмовлено у задоволенні вказаної заяви, оскільки період проживання останнього у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить менше 3 років, що є недостатнім для визначення права на пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №460/13945/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 73 від 22.07.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 15.07.2024, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2000 по 18.01.2001, з 15.05.2002 по 17.10.2002 в повному обсязі та всі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській провести виплату ОСОБА_1 з 15.07.2024 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2000 по 18.01.2001, з 15.05.2002 по 17.10.2002 в повному обсязі та всі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень, 60 коп).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачами подано апеляційні скарги, в яких зазначено, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

ГУ ПФУ у Рівненській області свою апеляційну скаргу обґрунтована тим, що страховий стаж позивача становить 24 роки 03 місяці 18днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 01.02.1988 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дата народження позивача зазначена не в повному обсязі, лише рік "1966", число та місяць відсутні. Надана позивачем трудова книжка НОМЕР_1 від 01.02.1988, не містить запису про дату народження, що є порушенням вимог Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників, а відтак періоди роботи, відомості про які наявні у такій трудовій книжці, потребують підтвердження документально відповідно до вимог Порядку № 637.

Окрім того не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 18.01.2001 роки, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані.

Персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. Відтак, на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування довідки форми ОК- 5 на ім`я ОСОБА_1 вбачається що за період з 01.07.2000 18.01.2001 роки відсутні будь які дані про сплату страхових внесків за отриману заробітну плату.

За доданими документами, відсутні підстави до зарахування до страхового стажу періоду роботи з 15.05.2002 по 17.10.2002 роки оскільки в даті прийняття та в даті наказу про звільнення міститься виправлення, даний період враховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається з урахуванням періодів проживання або роботи на території радіоактивного забруднення та за наявності необхідного страхового стажу.

Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки. У зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року позивач проживала менше 3 років, що є недостатнім для набуття права на призначення пенсії за віком в порядку визначеному статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У своїй апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Тернопільській області зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, який ґрунтується на наявності у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), є передчасним, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі перевірено та досліджено всі обставини і докази, що мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 01.02.1988 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дата народження позивача зазначена не в повному обсязі, лише рік 1966, число та місяць відсутні.

Окрім того не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 18.01.2001 роки, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані.

В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування довідки форми ОК- 5 на ім`я ОСОБА_1 вбачається що за період з 01.07.2000 18.01.2001 роки відсутні будь які дані про сплату страхових внесків за отриману заробітну плату. За доданими документами, відсутні підстави до зарахування до страхового стажу періоду роботи з 15.05.2002 по 17.10.2002 роки оскільки в даті прийняття та в даті наказу про звільнення міститься виправлення, даний період враховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина, яка постійно працював чи працює, або проживав чи проживає у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 16.02.1992 Рівненською обласною державною адміністрацією.

Згідно довідки Локницької сільської ради Вараського району Рівненської області від 01.03.2024 №458 ОСОБА_1 з 24.04.1986 по 27.05.1986 проживав без реєстрації в с. Кухче Зарічненського (нині - Вараського) району Рівненської області.

Довідкою Локницької сільської ради Вараського району Рівненської області від 06.11.2024 №997 підтверджується, що ОСОБА_1 з 27.05.1986 по 08.02.1988, з 13.03.1992 по даний час проживає у селі Кухче (Радове) Зарічненського (нині- Вараського) району Рівненської області.

Село Кухче (Радове) Зарічненського (Вараського) району Рівненської відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

15.07.2024 позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2).

22.07.2024 рішенням відповідача 2 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що вік позивача становить 58 років 4 місяці. Страховий стаж становить 24 роки 03 місяці 18 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 01.02.1988, оскільки на першій сторінці трудової книжки дата народження заявника зазначена не в повному обсязі, лише рік « 1966», число та місяць відсутні. Окрім того, період роботи з 01.07.2000 по 18,01.2001, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані; період роботи з 15.05.2002 по 17.10.2002, оскільки в даті прийняття та в даті наказу про звільнення міститься виправлення, даний період враховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До періоду проживання на території зони гарантованого добровільного відселення не у враховано період з 24.04.1986 по 27.05.1986, згідно довідки №458 від 01.03.2024, оскільки період проживання на територіях радіоактивного забруднення не підтверджується опитом свідків. В посвідченні громадянина (громадянки), який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення серія Б №031149 дата видачі 16.02.1992 перша сторінка не засвідчена відбитком печатки. Заявником не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 роки (02 роки 06 місяців 01 день). Враховуючи вищезазначене, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутнє.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з підстав не підтвердження факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та, відповідно, право останнього користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 вищезгаданого Закону, а також наявності у позивача права на зменшення пенсійного віку на 6 років, що спростовується вищенаведеним, то суд дійшов висновку, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-XII.

Згідно із статтею 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (стаття 11 Закону №796-ХІІ).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років відносяться до категорії 3 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Пунктом 2 частини 2 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсійний вік зменшується на 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому особам, які додатково проживали у зоні радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

Як встановлено судом з матеріалів справи, та довідки від 14 березня 2023 року №514 виданої Локницькою сільською радою Варського району Рівненської області про те, що позивач дійсно проживає і зареєстрований за адресою с. Кухче ( Радове) з 27.05.1986 по 13.03.1988, та з 13.03.1992 по даний час. Отже час проживання особи у зоні гарантійного добровільного відселення складає 2 роки 06 місяців.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивача на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи - роботодавця.

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційні скарги ГУ ПФУ слід задовольнити частково, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №460/13945/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 73 від 22.07.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.07.2024 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2000 по 18.01.2001, з 15.05.2002 по 17.10.2002 в повному обсязі та всі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін