Справа № 460/12387/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12387/24 пров. № А/857/1731/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №460/12387/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІС ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинення певних дій,-

головуючий суддя першої інстанції Зозуля Д.П., час ухвалення - за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 16.12.2024

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі № 460/12387/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинення певних дій, - задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Рівненській області №195-Р/Л від 11.10.2024 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" () реєстраційний номер 2400003 з терміном дії з 15.01.2024 по 15.01.2029 за адресою місця торгівлі: Рівненська область, Рівненський район, с.Яринівка, вул. Шевченка, буд.31, Автозаправна станція; зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області видалити запис про анулювання ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" () на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2400003 з терміном дії з 15.01.2024 по 15.01.2029 за адресою місця торгівлі: Рівненська область, Рівненський район, с. Яринівка, вул. Шевченка, буд.31, Автозаправна станція, з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

На адресу суду від представника позивача, адвоката Труби Артема Васильовича, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, які Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" сплатило за надання правничої допомоги у справі № 460/12387/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року заяву представника позивача, адвоката Труби Артема Васильовича, про ухвалення додаткового рішення, - задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. В задоволенні решти заяви про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІС ТРЕЙД" судових витрат на професійну правничу допомогу, - відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що додаткове рішення у справі № 460/12387/24 підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального права, а саме: п.18, 19 ст. 4, 6, 19, 72, 73, ч. 2 ст. 74, 75, ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 86, ч. 1, 4 ст. 90, ст. 159, ч. 1-3, 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апелянт зазначає, що договір про надання правової допомоги містить лише загальний перелік послуг, які можуть надаватись адвокатом позивачу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із: складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт, наданих послуг відповідно до звіту про надану правову допомогу; часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (надання послуг) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи, що справа розглядалася лише в суді першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; ціною позову - позов немайнового характеру. Також, надані до заяви копії документів не визначають вартість години роботи адвоката (зазначено лише кількість годин та загальна сума).

Також звертає увагу суду на те, що серед долучених адвокатом до заяви документів відсутні докази тих обставин, що витрати, визначені в рахунку були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг не є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач заявив про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 40 000 грн.

На обґрунтування вказаних витрат позивач додав до матеріалів позову копію Договору від 11.10.2024, відповідно до якого між адвокатом Труба А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВІС ТРЕЙД» був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги.

Відповідно до п.4.2. зазначеного договору - за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору.

По акту №1 виконаних робіт від 15.10.2024 адвокатом надані послуги на загальну суму 40 000,00 грн. за здійснення правового аналізу та вивчення наданих Замовником документів, існуючої судової практики та правових висновків Верховного Суду з цього питання, підготовив та направив адміністративний позов до Рівненського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинення певних дій, а також підготовив заяву про забезпечення позову.

До матеріалів заяви також приєднано рахунок - фактура №1 від 15.10.2024

Вказано, що на день подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення рахунок №1 від 15.10.2024 ще не оплачений позивачем.

При визначенні суми відшкодування колегія суддів, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд враховує, що представником позивача був виконаний обсяг роботи у справі, який полягав у здійсненні правового аналізу та вивчення наданих Замовником документів, існуючої судової практики та правових висновків Верховного Суду з цього питання, підготовці та направленні адміністративного позову до Рівненського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинення певних дій, а також підготовці заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на те, що дана справа належить до категорії справ незначної складності, її розгляд здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, а також беручи до уваги значну кількість сталої судової практики у спірних правовідносинах та фактичний обсяг виконаної роботи, суд першої інстанції вірно висновував, що розумно обґрунтованими є заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області у розмірі 5000,00грн., а їх стягнення у такому розмірі не становитиме надмірний тягар для державної установи.

Апеляційний суд також зауважує, що виходячи з обставин справи і предмету спору, розмір витрат, присуджений судом першої інстанції, не завищено, не суперечить принципу розумності та не спрямований на збагачення.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 5000 грн. є вірним.

Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05 вересня 2019 у справі №826/841/17.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені апелянтом обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частин першої четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №460/12387/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін