Справа № 140/7332/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/7332/24 пров. № А/857/26872/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року, що ухвалив суддя Валюх В.М. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/7332/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 14 червня 2024 року № 78;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979, період роботи з 18.08.1982 по вересень 1982 року;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 14 січня 2024 року.

19 вересня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, позов задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 14 червня 2024 року № 78.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979, період роботи з 18.08.1982 по вересень 1982 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 14 січня 2024 року.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що записи у трудовій книжці позивача є належним та допустимим доказом підтвердження відповідного стажу роботи позивача, а відмінність у написанні прізвища в окремих документах не може бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу.

Крім того, суд дійшов висновку, що період навчання позивача також зараховується до страхового стажу позивача, оскільки підтверджується належними документами.

Відсутність у документах згадки про присвоєння кваліфікації не має правового значення, оскільки час навчання зараховується за умови підтвердження його фактичного проходження.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, відповідно до статті 24 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За періоди до впровадження цієї системи (до 01.01.2004) страховий стаж визначається на підставі документів та в порядку, передбаченому законодавством, що діяло до набрання чинності зазначеним Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу відповідно до вимог законодавства, чинного на той час.

07.06.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №778 від 14.06.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV (21 рік).

Про це позивача повідомлено відповідним листом.

Згідно з поданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 20 років, 10 місяців і 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979 на підставі довідки №112 від 07.07.2023, виданої Ковельською технічною школою ТСО України, оскільки у довідці відсутні відомості про присвоєння позивачеві кваліфікації.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що немає підстав для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 18.08.1982 по вересень 1982 у Державному закладі «Ковельська районна санітарно-епідеміологічна станція», згідно з довідкою № 1194 від 16.06.2023, виданою Комунальною установою «Трудовий архів» Люблинецької селищної ради, оскільки в ній зазначено особу як « ОСОБА_1 » (російською мовою), тоді як згідно з паспортом НОМЕР_1 , виданим Ковельським МВ УДМС України у Волинській області 17.11.2009, позивач російською мовою зазначений як « ОСОБА_1 ».

Суд першої інстанції також не врахував, що інших документів, які підтверджують спірні періоди роботи відповідно до вимог Порядку № 637, позивачем не надано.

Суд, на переконання відповідача, не має повноважень підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, або надавати вказівки, що свідчили б про вирішення питань, які належать до виключної компетенції суб`єкта владних повноважень.

Такі дії виходять за межі повноважень, визначених суду законодавством.

Отже, зобов`язання, покладене судом першої інстанції на відповідача, є формою втручання у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 від 21.02.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняло рішення від 28.02.2024 № 78, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Зокрема, страховий стаж заявника становив 20 років 10 місяців при необхідному мінімумі 28 років.

До страхового стажу не було зараховано період навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979, оскільки не встановлено факту присвоєння кваліфікації.

У подальшому, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за результатами розгляду повторно поданої заяви позивача від 07.06.2024 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняло рішення від 14.06.2024 № 78, яким також відмовило у призначенні пенсії за віком з тих самих підстав відсутність необхідного страхового стажу.

Згідно з мотивувальною частиною рішення, страховий стаж заявника становить 20 років 10 місяців 25 днів при необхідному мінімумі 21 рік.

При цьому до страхового стажу не було зараховано:

період навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979, відповідно до довідки №112 від 07.07.2023, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації;

період роботи з 18.08.1982 по вересень 1982, згідно з довідкою №119/01 від 07.07.2023, оскільки прізвище, зазначене в довідці, не відповідає паспортним даним позивача.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

01.01.2004 набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях.

Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж визначався періодом роботи (трудовим стажем). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Апеляційний суд встановив, що оскарженим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.06.2024 № 78 при обчисленні страхового стажу позивача не було враховано період роботи позивача з 18.08.1982 по вересень 1982 року, зазначений у довідці від 16.06.2023 №119/01, у зв`язку з тим, що прізвище позивача, вказане російською мовою « ОСОБА_2 », не відповідає паспортним даним позивача « ОСОБА_3 ».

Водночас, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 містяться записи № 7 від 22.07.1981 та № 8 від 29.09.1982, які підтверджують факт прийняття на роботу та звільнення позивача з Ковельської районної санітарно-епідеміологічної станції, із посиланням на відповідні кадрові накази.

На думку апеляційного суду, зазначені записи у трудовій книжці достовірно підтверджують здійснення позивачем трудової діяльності на посаді водія у Ковельській районній санітарно-епідеміологічній станції в період з 22.07.1981 по 29.09.1982.

Прізвище « ОСОБА_3 », зазначене у трудовій книжці, повністю відповідає паспортним даним позивача, а тому відповідний період роботи позивача необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.

На підтвердження проходження навчання у період з 01.09.1978 по 06.02.1979 ОСОБА_1 надав копію свідоцтва серії НОМЕР_3 , згідно з яким він навчався за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії «С».

Крім того, довідка від 07.07.2023 за вих. №112, видана Ковельською технічною школою ТСО України, підтверджує, що позивач проходив навчання у денній групі № 1 з 01.09.1978 (наказ № 64/3 від 18.09.1978) по 06.02.1979 (наказ № 11 від 13.02.1979), і згідно з протоколом № 42 від 06.02.1979, отримав свідоцтво № 771988 при Ковельському обласному спортивно-технічному клубі ДТСААФ.

Вказаний період навчання також підтверджується записом № 4 трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З огляду на вказане вище, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що доводи, викладені в спірному рішенні, щодо відсутності відомостей про присвоєння позивачеві кваліфікації, правового значення не мають, так як період навчання підтверджується, належними документами, що є підставою для зарахування періоду навчання позивача до страхового стажу позивача.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, ГУ ПФУ в Хмельницькій області протиправно відмовило позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання, що є підставою для скасування рішення відповідача № 78 від 14.06.2024.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком з 13.01.2024 з урахуванням періоду навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979 та періоду роботи з 18.08.1982 по вересень 1982 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Як встановив апеляційний суд, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.06.2024 № 78 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком з мотивів незарахування до страхового стажу підтверджених періодів роботи та навчання.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що призначення пенсії належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд не наділений повноваженнями зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу, якщо відповідач не вирішив питання про зарахування певного періоду роботи та навчання до страхового стажу.

Крім того, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що, зарахувавши спірний стаж до страхового стажу позивача, відповідач порушить права позивача, не призначаючи та не виплачуючи належну позивачу пенсію.

Таким чином, апеляційний суд, з метою ефективного захисту порушеного права, вважає за необхідне, на підставі статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Відтак, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити наступним способом:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 78 від 14 червня 2024 року;

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в зарахуванні до стажу ОСОБА_1 періоду навчання на курсах підготовки водіїв транспортних засобів категорії «С» для сільського господарства при Ковельському обласному спортивно-технічному клубі ДТСААФ з 01.09.1978 по 06.02.1979 та періоду роботи на посаді водія Ковельської районної санітарно -епідеміологічної станції з 18.08.1982 по 29.09.1982.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання на курсах підготовки водіїв транспортних засобів категорії «С» для сільського господарства при Ковельському обласному спортивно-технічному клубі ДТСААФ з 01.09.1978 по 06.02.1979 та періоду роботи на посаді водія Ковельської районної санітарно -епідеміологічної станції з 18.08.1982 по 29.09.1982.

Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про протиправність рішення відповідача та право позивача на зарахування до його страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 06.02.1979 та періоду роботи з 18.08.1982 по вересень 1982, однак втрутився в дискреційні повноваження відповідача та зробив помилковий висновок про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, з врахуванням вказаного вище стажу.

Також суд першої інстанції не визначив кінцевої дати періоду роботи позивача на посаді водія Ковельської районної санітарно-епідеміологічної станції, що є перешкодою для визначення тривалості відповідного страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції ухвалив в частині позовних вимог судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому у відповідній частині рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 78 від 14 червня 2024 року та зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання та роботи правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання та роботи безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції у відповідній частині без змін.

Апеляційну скаргу, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 78 від 14 червня 2024 року та зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання та роботи залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року в справі № 140/7332/24 у відповідній частині без змін.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 14 січня 2024 року задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року в справі № 140/7332/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 14 січня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою відповідні позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2024 про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.02.2024 про призначення пенсії за віком зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 :

- період навчання ОСОБА_1 на курсах підготовки водіїв транспортних засобів категорії «С» для сільського господарства при Ковельському обласному спортивно-технічному клубі ДТСААФ з 01.09.1978 по 06.02.1979;

- період роботи ОСОБА_1 на посаді водія Ковельської районної санітарно - епідеміологічної станції з 18.08.1982 по 29.09.1982.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель