Справа № 440/15642/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 р. Справа № 440/15642/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 року (ухвалене суддею Бойко С.С.) в справі № 440/15642/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати ОСОБА_1 додаткову вислугу років за період проходження військової служби станом на 18.11.2024 р., в календарному обчисленні - 5 років 09 місяців і 29 днів, зарахувавши її до загальної вислуги років; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 р., призначеної пенсії відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі 68% грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2024 р. перерахунок призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі 68% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 р. частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення згідно його заяви від 08.12.2024 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2025 р. за вислугу років у розмірі 68% грошового забезпечення; в іншої частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Із зазначеного протоколу встановлено, що основний розмір пенсії позивача обрахований з 50 % сум грошового забезпечення, вислуга років 20.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2024 р. № 2084/3612 та довідки Військової частини НОМЕР_2 від 23.04.2024 р. № 891 встановлено, що в період з 22.01.2024 р. по 19.02.2024 р. та з 20.02.2024 р. по 27.02.2024 р. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 18.11.2024 р. № 323 позивача звільнено з військової служби у запас та з 18.11.2024 р. виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

08.12.2024 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення/перерахунку пенсії, в якій просив врахувати додаткову вислугу років від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років 01 місяців 03 днів військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років у розмірі 68 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 23.12.2024 р. № 22061-20755/Г-02/8-1600/24 повідомив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 07.06.2008 р. Загальна вислуга років на момент звільнення зі служби склала 20 років. У листі зазначено, що позивач має звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для формування нового подання до уповноваженого органу, в якому проходив службу позивач.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належний та ефективний способом захисту прав позивача є визнання протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення згідно його заяви від 08.12.2024 та та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2025 р. за вислугу років у розмірі 68 % грошового забезпечення.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (в подальшому - Закон №2011-XII), пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Зазначений у частині 3 цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга статті 51 Закону).

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що пенсіонерам, яким призначена пенсія на підставі Закону та які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням додаткової вислуги років від часу такого призову на військову службу до дня фактичного звільнення.

Згідно зі статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі за текстом - Порядок № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту (абз. 2 п. 1 Порядку).

Разом з тим п. 3 Постанови № 393 передбачено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зараховується на пільгових умовах, зокрема, особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.

Судовим розглядом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XIІ з 13.06.2008 р., що вбачається з протоколу призначення пенсії позивачу за пенсійною справою (МВС) від 20.06.2008 р. Із зазначеного протоколу також убачається, що основний розмір пенсії позивача обрахований з 50% сум грошового забезпечення, вислуга років становила 20.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2024 р. № 2084/3612 та довідки Військової частини НОМЕР_2 від 23.04.2024 р. № 891 встановлено, що в період з 22.01.2024 р. по 19.02.2024 р. та з 20.02.2024 р. по 27.02.2024 р. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2024 р. № 323 позивача звільнено з військової служби у запас та з 18.11.2024 р. виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Копії вищезазначених довідок та витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 подавалися позивачем до Головного управління ПФУ в Полтавській області разом з відповідною заявою про врахування додаткової вислуги років від 08.12.2024 р.

Із врахування вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що до вислуги років позивача має бути включена додаткова вислуга років від часу призову його на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до дня фактичного звільнення, що, в даному випадку, становить період з 06.03.2022 р. по 18.11.2024 р.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач проходивши військову службу в складі ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 06.03.2022 р. по 18.11.2024 р., збільшив вислугу років на 05 років 09 місяців 29 днів служби. Загальна вислуга років позивача, з урахуванням додаткової вислуги років, наразі складає 26 повний років. Однак відповідач зазначені обставини не прийняв до уваги.

Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неврахування додаткової вислуги років позивача від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення згідно його заяви від 08.12.2024 р.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, розмір пенсії позивача повинен складати 68 % грошового забезпечення (50 % за 20 років вислуги + 3 % за повний рік вислуги років).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює також Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1(далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Отже, перерахунок пенсії позивача має бути проведено на підставі його заяви від 08.12.2024 р. та додаткових документів, про що зазначено у статті 63 Закону № 2262-ХІІ, при цьому перелік додаткових документів є законодавчо встановленим, тому суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії за вислугу в розмірі 68 % грошового забезпечення з 01.01.2025 р.

Посилання відповідача на відсутність у пенсійного органу повноважень для розрахунку вислуги років позивача та визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення пенсії є безпідставними, оскільки в спірному випадку пенсія за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ позивачу вже призначена з 07.06.2008 р. та позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Полтавській області (як до пенсійного органу, на обліку в якому він перебуває) за визначених законодавством підстав для проведення перерахунку вже існуючої пенсії.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення згідно його заяви від 08.12.2024 р. підлягають задоволенню, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині не підлягає задоволенню, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 р. в цій частині залишення без змін.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2025 р. за вислугу років у розмірі 68% грошового забезпечення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовим розглядом встановлено відповідач листом від 23.12.2024 № 22061-20755/Г-02/8-1600/24, на заяву позивача про призначення/перерахунок пенсії від 08.12.2024 р. повідомив позивача, про те, що позивач має звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для формування нового подання до уповноваженого органу, в якому проходив службу позивач. При цьому, заяву позивача по суті не розглянуто, будь-якого рішення з цього приводу відповідачем не прийнято.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5 встановлено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

За наслідками аналізу вказаних положень, можна дійти висновку, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду у справі № 560/1651/20 р. від 17.02.2022 р.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Водночас, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що задовольняючі позов в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2025 за вислугу років у розмірі 68% грошового забезпечення, суд першої інстанції не врахував, що будь-якого рішення з цього приводу відповідачем не приймалось, а тому належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.12.2024 р., з урахуванням висновків суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 р. скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2025 за вислугу років у розмірі 68% грошового забезпечення; ухвалити в скасованій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2024 р., з урахуванням висновків суду; в іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 в справі № 440/15642/24 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 в справі № 440/15642/24 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення, виходячи з 26 років військової служби, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2025 за вислугу років у розмірі 68% грошового забезпечення.

Ухвалити в скасованій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2024 р., з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 в справі № 440/15642/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін В.А. Калиновський