Справа № 520/14303/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 р.Справа № 520/14303/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Підприємства "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., повний текст складено 21.08.25 року по справі № 520/14303/25

за позовом Підприємства "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність"

до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Позивач, підприємство «Інвестконтракт» Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю «Слов`янська єдність» (далі - підприємство «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність») звернулось до суду з позовом до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.03.2021 у ВП № 64924425 про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та належним чином завірені документи на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що директор підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність», який виконував усі дії від імені підприємства, помер 19.01.2025, у зв`язку з чим голова правління ГОХОООІ «Слов`янська єдність» приступив до тимчасового виконання обов`язків директора підприємства «Інвестконтракт» лише 05.02.2025. Про постанову Балаклійського РВДВС Східного МУ Міністерства юстиції (м.Харків) від 22.03.2021 у ВП № 64924425 про стягнення виконавчого збору дізнався під час ознайомлення з матеріалами іншого виконавчого провадження № 77286698, відкритого у відношенні підприємство «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність». На численні звернення до відповідача з вимогою надати копію постанови від 22.03.2021 у ВП № 64924425, отримав відповідь про неможливість надання у зв`язку з його знищенням через закінчення строків зберігання. Представник позивача зазначає, що оскільки відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про постанову від 22.03.2021, визначений ст. 287 КАС України строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Відповідачем подані заперечення на заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, в якій просив визнати причини пропуску строку звернення до суду неповажними та залишити позов без розгляду. В якості доводів заперечень вказав, що стягнення коштів виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 64924425 (постанова від 22.03.2021) шляхом безспірного списання з рахунку підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» відбулося у 2021 році, що свідчить про обізнаність позивача про хід виконавчого провадження ще у 2021 році. Також, представник відповідача зазначив, що саме по собі покладання обов`язків директора підприємства «Інвестконтракт» на іншу особу, не можуть бути прийняті як такі, що підтверджують поважність причин строку звернення до суду, оскільки, дії по списанню коштів відбулися у 2021 році, а зміна особи директора у 2025.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами ст. 287 КАС України без виклику сторін у судове засідання, та зазначено, що питання строку звернення до суду буде вирішено судом під час розгляду справи по суті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення з позовом до суду. Позовну заяву підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що надані відповідачем відомості жодним чином не спростовують того важливого факту, що відповідач так і не надіслав позивачу саму оскаржувану постанову, яка містить код доступу до АСВП, що виключило саму можливість отримання оскаржуваної постанови. Також, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що саме за наслідками процедури досудового врегулювання спору, з листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.06.2025, позивач дізнався про оскаржувану постанову. У такому випадку є підстави для застосування іншої спеціальної норма абзацу другого ч.4 ст.122 КАСУ : якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Також представником позивача надано додаткові пояснення по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу та запереченнях на додаткові пояснення відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зазначає, що в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 суд прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення з позовом до суду, а позивач не навів обґрунтованих та поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» було обізнане про постанову про стягнення виконавчого збору від 22.03.2021 у ВП № 64924425 ще в квітні 2021. Однак, вперше до суду за оскарженням постанови державного виконавця він звернувся лише 03.06.2025 тобто з пропуском 10 денного строку звернення до суду, визначеного статтею 287 КАС України і цей строк є значним. Суд зазначив, що заявлені в клопотанні від 18.06.2025 обставини, що слугували причиною пропуску строку звернення щодо неналежного повідомлення позивача про оскаржувану постанову, спростовані наданими представником відповідача доказами.

Колегія суддів погоджується з вказаною ухвалою, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини1 - 2 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до частини статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Слід врахувати, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строк позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.12.2022 у справі № 990/102/22 зазначила, що пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску такого строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Згідно з ч.1 ст. 15 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон України № 1404-VIII) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Положеннями статті 18 Закону України № 1404-VIII визначено, зокрема, те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 статті 19 Закону України № 1404-VIII передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Колегія зазначає, що пропуск встановленого ст. 287 КАС України строку не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Слід виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Так, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно слід розрізняти поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.

Предметом спору даної адміністративної справи є оскарження постанови Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.03.2021 про стягнення виконавчого збору, прийнятої в рамках виконавчого провадження № 64924425.

Представник позивача зазначає, що про вказану постанову дізнався під час ознайомлення з виконавчим провадженням № 77286698, відкритого на підставі повторного пред`явлення Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» до примусового виконання Харківським ВДВС у Харківському районі Харківської області наказу № 922/4664/13 від 04.12.2014, виданого Господарським судом Харківської області.

21.03.2025 представник позивача звернувся до відповідача з вимогою про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів з Підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» в 2021 році, вказуючи як на підставу повторного списання коштів, що виконавчий збір з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/4664/13 від 04.12.2014 вже був стягнутий Балаклійським РВ ДВС СМУМЮ в 2021 році.

Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 1413/26.4-15/3 від 28.03.2025 повідомив, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження було встановлено, що виконавчі провадження №№ 64923868, 64924425 були закінчені 06.05.2021. Розпорядженням начальника Відділу від 30.01.2025 № 26.4-1 у відповідності до п.п.1 та 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, постановлено рішення про знищення виконавчих проваджень, що були завершені у 2021 році.

18.08.2025 позивач звернуся з заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про здійснення заходів контролю справи виконавчих проваджень №№ 64923868, 64924425 на наявність ознак порушень закону.

Листом від 21.05.2025 № 16831/16280-33-25/15.6 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надало відповідь, в якій вказало, що виконавчі провадження №№ 64923868, 64924425 були завершені за виконанням 06.05.2021 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та , наразі, знищені з урахуванням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Відтак, здійснення належного контролю та наданням більш детальної інформації не вбачається можливим.

Представник позивача вважає, що з саме з дати отримання листа від 21.05.2025 №16831/16280-33-25/15.6 достеменно стало відомо про факт порушення постановою від 22.03.2021 про стягнення виконавчого збору прав позивача та саме з цієї дати слід обраховувати строк звернення до суду.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно інформації з АСВП, на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження: № 64924425 з примусового виконання постанови, виданої 28.05.2015 Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про стягнення з Підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» 73 431.80 грн виконавчого збору на користь держави. Вказує, що 22.03.2021 державним виконавцем, на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 40 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої за вих.№ 10421 направлено сторонам виконавчого провадження для відома рекомендованим листом.

Зазначене виконавче провадження № 64924425 було відкрито у зв`язку із завершенням виконавчого провадження № 46326821 про виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/4664/13 від 04.12.2014, на підставі статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів також зазначає, що згідно постанови від 21.05.2021 ВП № 64924425 виконавче провадження про стягнення виконавчого збору ( 73 341.80 грн) закінчено у зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа фактично виконані.

Суд звертає увагу, що підприємство «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» є боржником у виконавчому провадженні з 2021, а відтак, мала можливість цікавитися станом його справ щодо примусового виконання виконавчого документа, в якому воно виступало боржником.

В заяві про поновлення строку позивач не заперечує, що списання коштів з рахунку Підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» відбулось у 2021 році, що на думку колегії суддів свідчить про обізнаність позивача про хід виконання ще у 2021 році.

Відповідачем також підтверджено, що стягнення коштів виконавчого збору в рамках ВП № 64924425 шляхом примусового списання з рахунку підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» відбулося у 2021 році, що також свідчить про обізнаність позивача про хід виконавчого провадження ще у 2021 році.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме з моменту списання коштів (73 431.80 грн виконавчого збору) з рахунку підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність», позивачу стало відомо про порушення його прав.

Колегія суддів зазначає, що у випадку неотримання документів виконавчого провадження (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2023 по справі № 420/7598/22 зазначає, що незважаючи на несвоєчасне направлення документів виконавчого провадження, позивач та його представник могли вжити заходів спрямованих на отримання оскаржуваної постанови.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в номенклатурній справі Відділу № 19.16-34 за 2021 рік на 272-274 сторінках міститься запит адвоката Геріх Сльота Наталії Анатоліївни № 1/27-04/21 від 27.04.2021, який надсилався у зв`язку з наданням юридичних послуг підприємству «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність», зі змісту якого вбачається про обізнаність позивача станом на 27.04.2021 про наявність у Відділі відкритого виконавчого провадження № 64924425, а саме адвокат просила надати постанову № 46326821 від 18.02.2015 на підставі якої, було відкрито виконавче провадження № 64924425 щодо стягнення з підприємства «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» 73 431.80 грн виконавчого збору.

Посилання скаржника на те, що у позивача ніколи не працював адвокат Н.А.Геріх-Сльота, а відповідачем не надано жодних доказів наявності відповідних повноважень від позивача, наданих адвокату Н.А.Геріх-Сльота, зокрема довіреності від підприємства із зазначенням особи адковата та обсягу повноважень, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що до запиту адвоката Геріх Сльота Наталії Анатоліївни № 1/27-04/21 від 27.04.2021 додано ордер № 1010787, відповідно до якого підприємством «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» на підставі договору про надання правової допомоги № 25-04/21 від 21.04.2021 надано повноваження адвокату Геріх Сльота Н.А. представляти інтереси підприємства у Балаклійському районному ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В ордері також зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон України № 5076-VI) адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частин 1-2 статті 26 Закону України № 5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Згідно з пунктом 4 Положення № 41 ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Відповідно до підпункту 12.5 та 12.6 пункту 12 Положення № 41, ордер містить наступні реквізити, зокрема номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження).

Колегія суддів враховує, що вирішуючи питання достатності документів, які підтверджують повноваження адвоката на представництво інтересів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № П/9901/736/18 сформувала висновок про те, що ордер, який видано відповідно до Закону України № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Аналогічний висновок викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 990/215/24.

Вищевикладене додатково свідчить, що підприємство «Інвестконтракт» ХОООІ «Слов`янська єдність» було обізнане про постанову про стягнення виконавчого збору від 22.03.2021 у ВП № 64924425 ще в квітні 2021.

Однак, вперше до суду за оскарженням постанови державного виконавця він звернувся лише 03.06.2025 тобто з пропуском 10 денного строку звернення до суду, визначеного статтею 287 КАС України і цей строк є значним.

Стосовно поважності причин строку звернення до суду - зміна директора підприємства внаслідок смерті попереднього директора, колегія суддів зазначає, що відповідно до протоколу засідання правління Громадської організації ХОООІ «Слов`янська єдність» від 05.02.2025 № 2, зміна директора підприємства «Інвестконтракт» відбулась 06.02.2025, тобто після пропуску законодавчо визначеного строку звернення до суду з даним позовом.

Інших причин пропуску строку звернення до суду позивачем не вказано та доказів в обґрунтування заявленого клопотання суду не надано, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду відсутні.

Апеляційний суд зазначає, що неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Колегія суддів вважає, що не реалізація позивачем права на своєчасне звернення у суд в даному випадку зумовлена його власною поведінкою та зазначає, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Враховуючи викладене, а також ті обставини, що позивачем з дати винесення спірних постанов та до 2025 не було вчинено будь-яких дій, спрямованих на отримання інформації про стан виконавчих проваджень, в яких він є боржником, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вищенаведені позивачем обґрунтування не доводять поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом.

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про помилковість доводів позивача про те, що початок перебігу строку звернення до суду з цим позовом починається з 01.06.2025 (дати отримання відповіді на запит), оскільки ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень свідчить лише про те, що позивач через свого представника вчинив активні дії у вигляді звернення до органу виконавчої служби із відповідною заявою, та не змінює моменту, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із винесенням оскаржуваної постани.

За встановлених фактичних обставин та враховуючи наведені вище правові норми у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви, оскільки така подана з пропуском строку, а наведені причини не є поважними.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. Зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Судом апеляційної інстанції не встановлено наявності непереборних обставин, що перешкоджали позивачу реалізації права на вчасне звернення до суду з даними позовними вимогами, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до позовних вимог правових наслідків, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 по справі № 520/14303/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 27.10.2025 року