Справа № 420/10490/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/10490/25

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТРУМ АВТО» до Одеської митниці, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И Л А:

10 квітня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «СТРУМ АВТО» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № №UA500080/2025/000004/2 від 02.02.2025 року;

- визнати протиправною та скасувати карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2025/000013.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «СТРУМ АВТО» надало всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару. Подані декларантом документи для митного оформлення товару за ціною контракту відповідають вимогам ст.53 Митного кодексу України, є належними, допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей. Прийняті рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними, оскільки ґрунтуються не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях контролюючого органу.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що в документах, які надані декларантом, наявні розбіжності, відсутні всі відомості щодо ціни та вони не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. У зв`язку з вищевикладеним Одеською митницею обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 23 червня 2025 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СТРУМ АВТО» задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доводам відповідача, що подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних, та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України.

Судом першої інстанції також не враховано, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів встановлено, що в поданих документах містились розбіжності, а також декларантом не надано витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Додатково апелянт вказує, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

у інвойсі продавцем зазначено, що доставка автомобіля в Україну коштує 1600 Дол.США, що, за наявною у митного органу інформацією,- може відповідати тільки вартості морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження Constanta (RO), який зазначено у CMR як місце завантаження товару на автомобіль. Отже, вантажно-розвантажувальні роботи в порту Constanta (RO) , транспортно-експедиційне обслуговування за межами України і вартість доставки до кордону України не враховані при декларуванні митної вартості товару;

документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано.

Відповідно до ч.3 п.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Одеської митниці задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

17.06.2024 року між ТОВ «СТРУМ АВТО» (покупець) та компанією Hermes International Shipping, LLC (USA) (продавець) укладено контракт поставки транспортних засобів № 2024-0617.

Так, відповідно до п. 1.1 контракту поставки, продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортні засоби, що належать йому на праві власності, а покупець зобов`язується прийняти транспортні засоби та сплатити їх вартість.

Як вбачається з п.2.1 контракту поставки, кількість транспортних засобів, що підлягають передачі в рамках цього контракту поставки, вказується в інвойсах.

Пунктом 2.2 контракту поставки встановлено, що продавець зобов`язаний надати Покупцеві відповідні товаросупровідні документи на кожен товар.

Згідно з розділом 4 контракту поставки, ціна контракту поставки встановлюється у валюті долар США (код валюти 840); валюта платежу: долар США (код валюти 840); загальна ціна контракту поставки складає суму відповідно до всіх інвойсів до цього контракту поставки; ціна кожного транспортного засобу вказується у відповідному інвойсі.

25.12.2024 року між ТОВ «СТРУМ АВТО» (комісіонером) та Пащенко Валентиною Миколаївною (комітентом) укладено договір комісії № 57493 (надалі - договір комісії).

Так, відповідно до п. 1.1 договору комісії, комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду вчинити від свого імені за рахунок комітента правочини щодо купівлі транспортного засобу, оплати рахунків, обов`язкових платежів, організації його. перевезення під митним контролем в Україну, проходження сертифікації, реєстрації транспортного засобу та передачі його комітенту.

Також в п. 1.1 договору комісії узгоджено наступні характеристики транспортного засобу (надалі Транспортний засіб, товар): марка: VOLKSWAGEN, модель: TIGUAN, VIN: НОМЕР_1 , рік виготовлення: 2018.

Пунктом 2.1 договору комісії визначено, що вартість транспортного засобу з урахуванням вартості доставки до місця призначення в Україну складає 321 766 (триста двадцять одна тисяча сімсот шістдесят шість) гривень 56 коп., що в еквіваленті до долару США відповідно до внутрішнього комерційного курсу банка на момент підписання договору комісії становить 7 596,00 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто шість) доларів США.

Відповідно до п. 2.5 договору комісії за надання послуг за Договором комісії комісіонер отримує винагороду у розмірі 2 500,00 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 416,67 грн.

Згідно з умовами інвойсу №5154 від 25.12.2024 року, ціна товару узгоджена сторонами на умовах СРТ ODESA, UKRAINE відповідно до ІНКОТЕРМС 2020 та на виконання контракту поставки кродавець відвантажив на користь покупця товар.

29.01.2025 року позивачем з метою митного оформлення товару за контрактом поставки та договором комісії до Одеської митниці подана митна декларація №25UA84U0 (далі - митна декларація №1), в якій визначено та заявлено митну вартість товару, відповідно до ціни товару, що вказана в інвойсі №5154 від 25.12.2024 року до контракту поставки (враховуючи винагороду комісіонера за договором комісії) за основним (першим) методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються в розмірі 7 596,00 доларів США (з розрахунку, що загальна вартість складається з вартості зазначеного товару у розмірі 5 996,00 дол. США, вартості його доставки до України у розмірі 1 600,00 дол. США (графа 42) та винагороди комісіонера у розмірі 2 500,00 грн.).

При цьому, особою, відповідальною за фінансове врегулювання за Митною декларацією №1 є позивач.

На виконання вимог митного законодавства декларантом разом із Митною декларацією №1 подано Одеській митниці наступні документи: контракт поставки транспортних засобів №2024-0617 від 17.06.2024 року; інвойс №5154 від 25.12.2024 року; договір комісії №57493 від 25.12.2024 року; паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; заяву на видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу від 25.01.2025 року; заяву про надання дозволу на проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 25.01.2025 року; автотранспортну накладну CMR №2311507 від 23.01.2025 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 30.09.2024 року; довідку №504-01 про технічні характеристики колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України від 29.01.2025 року; довідку про відповідність транспортного засобу вимогам екологічних норм №2025-01944 від 24.01.2025 року.

У подальшому, у зв`язку з поданням Митної декларації №1 декларантом отримано електронне повідомлення від Одеської митниці, у якому відповідно до ч. 2 та 3 ст. 53 МК України запропоновано декларанту для підтвердження заявленої митної вартості товарів протягом 10 календарних днів надати такі документи: 1) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 2) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У відповідь на вказане повідомлення відповідача, декларантом додатково надано відповідачу коносамент (NON-NEGOTIABLE WAYBILL №245680883).

За результатом розгляду поданих декларантом до Одеської митниці документів щодо товару, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA500080/2025/000004/2 від 02.02.2025 року.

Вказаним рішенням Одеської митниці митну вартість товару із заявлених декларантом 7 655,50 дол. США, (за курсом валюти 42,0195, що еквівалентно 321 680,12 грн) відкоригована до 14 066,99 дол. США. Крім цього, відповідачем цього ж дня прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2025/000013.

Після цього, 02.02.2025 року декларантом подано митну декларацію щодо товару №25UA60U2 з урахуванням вартості товару відповідно до її коригування відповідачем, сплачено кошти за митне оформлення товару із застосуванням авансових платежів (передоплати), за ціною коригування, яку встановлено Одеською митницею резервним методом та здійснено митне оформлення товару на умовах імпорту. Товар випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

Визначена декларантом сума митних платежів (з урахуванням податку на об`єм двигуна) складає 148 701,54 грн, визначена митницею сума митних платежів (з урахуванням податку на об`єм двигуна) складає 234 507,68 грн, отже, різниця між сумою митних платежів визначеною декларантом, та сумою митних платежів, відповідно до коригування відповідачем складає 85 806,14 грн.

Не погоджуючись з правомірністю рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митними деклараціями, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставами для прийняття відповідач зазначив, що у поданих декларантом документах для митного оформлення містяться розбіжності, заявлену декларантом митну вартість товарів митним органом не може бути визначено за ціною угоди внаслідок виявлених розбіжностей та не підтверджено заявлену декларантом митну вартість шляхом надання декларантом додаткових документів. Крім цього, на думку відповідача, декларантом не враховано при декларуванні вартість вантажно-розвантажувальних робіт, транспортно-експедиторського обслуговування за межами України і вартість доставки до кордону України, а також не надано інформації щодо витрат на страхування товару.

Відповідно до встановлених обставин даної справи, які підтверджуються наявними документами, задекларований позивачем товар на виконання контракту поставки поставлявся відповідно до інвойсу №5154 від 25.12.2024 року, на умовах поставки СРТ ODESA, UKRAINE та за ціною 7 596,00 доларів США (вартість товару і його доставки).

Відповідно до правил Інкотермс 2020 термін СPT (Carriage Id 10 (...named place of destination) фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому йому перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами СРТ на продавця покладається обов`язок щодо митного оформлення товару для експорту.

Отже, за правилами поставки на умовах СРТ, витрати на доставку товару покладаються на продавця товару.

Таким чином, згідно з умовами контракту поставки витрати за перевезення товару до порту призначення покладались на продавця компанію Hermes -International Shipping, LLC - і були включені у його ціну, а страхування товару не здійснювалось.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що декларантом для підтвердження митної вартості товару надано відповідачу інвойс №5154 від 25.12.2024 року, з якого, як уже зазначалось вище, вбачається, що ціна товару, що імпортується становить 7 596,00 доларів США (з розрахунку, що загальна вартість складається з вартості зазначеного транспортного засобу у розмірі 5596,00 дол. США та вартості доставки цього транспортного засобу до України у розмірі 1 600,00 дол. США), а також договір комісії, з якого вбачається, що винагорода комісіонера становить 2 500,00 грн., що у сукупності становить митну вартість товару у сумі 7 655,50 дол. США.

Колегія суддів зауважує, що декларантом не було подано жодних документів у яких би ціна товару відрізнялась від ціни, зазначеної в інвойсі, а надані документи на підтвердження митної вартості не містять будь-яких розбіжностей, які вказують на заниження заявленої митної вартості.

Відповідач не обґрунтував підстав для витребування додаткових документів, оскільки в наданих при митному оформленні документах не було розбіжностей. Тому вимога протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, є надмірною та безпідставною.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року по справі №815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості.

Оцінюючи наведені обставини у сукупності, судова колегія вважає вірними висновки суду, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню. Отже, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за методом за ціною договору подібних (аналогічних) товарів.

Згідно сталої практики Верховного Суду формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З оскаржуваного рішень вбачається, що в якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості аналогічних товарів обрано МД №24UA57U4 від 21.12.2024 року, разом з тим, відповідачем не надано суду для дослідження вищезазначену митну декларацію, в зв`язку з чим неможливо порівняти умови поставки товару, код та країну походження товару тощо.

Судова колегія зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Вищевказане свідчить, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам Митного кодексу України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не спростовані митним органом, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 14 квітня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст.308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко