Справа № 200/2794/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року справа №200/2794/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, адвоката Верченко Ольги Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/2794/25 (головуючий суддя І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 31.03.2025 № 49 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з 22.03.2025;

- зобов`язати призначити пенсію ОСОБА_1 з 22.03.2025 зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови КМУ від 31.03.1994 № 202 з повним робочим днем під землею, згідно трудової книжки, диплому про освіту, та військового квитка:

- до стажу роботи який передбачений Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ І, періоди роботи з 01.09.1999 по 09.06.2003, з 16.07.2003 по 21.07.2003, з 10.09.2003 по 31.10.2003, з 04.11.2003 по 18.04.2005, з 29.06.2005 по 22.08.2024, з 26.08.2024 по 22.03.2025.

В обґрунтування позову зазначив, що при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах отримав відмову в зв`язку з відсутністю відповідного стажу.

Відповідачем протиправно до пільгового стажу не зараховані спірні періоди трудової діяльності, хоча позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують пільговий характер роботи в спірні періоди.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 49 від 31.03.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Постанови КМУ від 31.03.1994 № 202, періодів з 16.07.2003 по 21.07.2003, з 10.09.2003 по 31.10.2003, з 04.11.2003 по 18.04.2005, з 29.06.2005 по 31.12.2007, з 03.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2021 по 25.08.2024, з 01.03.2025 по 22.03.2025.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоду навчання у технікумі з 01.09.1999 по 09.06.2003 - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 645,97 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2021 по 25.08.2024, 01.03.2025 по 22.03.2025, оскільки відсутня сплата страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивачем не надані уточнюючі довідки на підтвердження пільгового характеру роботи у спірні періоди.

Також не враховується до пільгового стажу період проходження військової служби в пільговому обчисленні, така служба може бути врахована до пільгового стажу в календарному обчисленні.

Питання наявності чи відсутності підстав для призначення пенсії повинен вирішувати пенсійний орган, до якого особа звернулася з заявою. Позивач з заявою про перерахунок пенсії звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області, тому саме цей пенсійний орган повинен бути відповідачем у справі.

Не погодившись з судовим рішенням представник позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, ухвалити постанову, якою позов задовольнити повністю.

Обґрунтування апеляційної скарги представника позивача.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що Селидівський гірничий технікум є професійно-технічним навчальним закладом, тобто є закладом, що надає професійно-технічну освіту або здійснює професійно-технічне навчання. Таким чином, на професійне навчання в технікумах поширюються положення статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», тому період навчання позивача у технікумі повинно бути зараховано до пільгового стажу.

Крім того, суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, не застосував ефективний захист порушеного права позивача, яким є визначення обов`язку пенсійному органу призначити позивачу пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з паспортом серії НОМЕР_2 .

22.03.2025 позивач через засіб електронного веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява ОСОБА_1 опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

Рішенням від 31.03.2025 № 49 відповідач відмовив у призначенні пенсії в зв`язку з недостатністю пільгового стажу.

У рішенні зазначено, що вік заявника - 40 років 02 місяці.

Страховий стаж позивача складає 35 років 08 місяців 10 днів.

Пільговий стаж за Списком № 1 складає 16 років 07 місяців 03 дні.

Пільговий стаж по Постанові № 202 (25) складає 12 років 07 місяців 29 днів.

До страхового стажу зараховані всі періоди.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2021 по 25.08.2024, 01.03.2025 по 22.03.2025, оскільки відсутня сплата страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка ОК-5).

Протокол розрахунку стажу, який є додатком до рішення про відмову в призначенні пенсії, свідчить, що до пільгового стажу за Постановою № 202 (25 років) не враховано періоди роботи з 06.03.2003 по 31.03.2003, з 16.07.2003 по 31.07.2003, з 11.09.2003 по 31.10.2003, з 29.06.2005 по 31.12.2007, вказані періоди враховані відповідачем до стажу роботи на професіях за Списком № 1, робота на яких не дає права на пенсію незалежно від віку.

Також з листа Головного управління ПФУ в Донецькій області від 15.04.2025 № 8619-7563/Н-02/8-0500/25, та протоколу розрахунку стажу свідчить, що до пільгового стажу за Постановою № 202 (25 років) не враховано період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1999 по 05.03.2003, з 01.04.2003 по 09.06.2003.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 03.02.2003:

№ 3 18.12.2002 прийнятий учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на виробничу практику ДП Селидіввугілля,

№ 4 26.02.2003 переведений електрослюсарем підземним 3 розряду,

№ 5 23.03.2003 звільнений по закінченню виробничої практики.

№ 6 з 01.09.1999 по 09.06.2003 навчання в Селидівському гірничому технікумі.

№ 7 16.07.2003 прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті ДП Горняк,

№ 8 21.07.2003 звільнений за власним бажанням.

№ 9 10.09.2003 прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею ДВАТ шахта Росія ДП Селидіввугілля,

№ 10 31.10.2003 звільнений в зв`язку із призовом на військову службу.

№ 11 29.06.2005 прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею ВП шахта Росія ДП Селидіввугілля,

№ 13 19.10.2005 переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті,

№ 17 13.12.2018 переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті,

№ 18 16.01.2019 призначений механіком підземним підземних підйомних установок з повним робочим днем в шахті,

№ 19 07.02.2019 переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті,

№ 22 26.10.2020 призначений механіком дільниці підземних підйомних установок з повним робочим днем в шахті,

№ 23 22.08.2024 звільнений за власним бажанням.

№ 24 26.08.2024 прийнятий електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті ДТЕК Павлоградвугілля (запис про звільнення станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії 22.03.2025 відсутній).

Відповідно до Диплому серії НОМЕР_4 від 09.06.2003 ОСОБА_1 , з 01.09.1999 по 09.06.2003 навчався у Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв і здобув кваліфікацію гірничий технік-електромеханік.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 , проходив строкову військову службу з 04.11.2003 по 18.04.2005.

На підтвердження пільгового стажу позивачем надані довідки № 9-23/1417 від 01.07.2024, які видані ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля, № 1-46 від 28.10.2024, № 457 від 01.04.2025 ДТЕК Павлоградвугілля, про роботу повний робочий день на шахті за Списками № 1. Копії наказів про атестацію робочих місць, архівні довідки про перейменування підприємства, довідки про спуски.

Відповідно до довідки-розрахунку стажу по формі РС-право позивачу розрахований пільговий стаж за Списком № 1 включаючи за Постановою КМУ № 202 в загальній кількості 16 років 07 місяців 03 дні.

Період військової служби частково включений до розрахунку пільгового стажу, не зараховано період служби у ВЧ НОМЕР_6 з 01.01.2005 по 30.04.2005.

За даними за формою ОК-5 пільговий період роботи позивача зазначено кодами спецстажу ЗПЗ013А1 за 2003, 2005-2007 роки та ЗПЗ014А1.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи. Також повинен бути зарахований до пільгового стажу період строкової військової служби, оскільки позивач на момент призову на строкову військову службу працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Селидівський гірничий технікум не відноситься до професійно-технічних навчальних закладів, тому період навчання позивача підлягає зарахуванню тільки до страхового стажу. Оскільки призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторного розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст.114 Закону № 1058.

Оцінка суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі частини третьої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина 3 статті 24 Закону № 1058).

Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частинами 11 та 12 статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення частин 1 та 2 статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у частині 2 статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам, відсутність відомостей про сплату ним страхових внесків, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи та не може бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати за вказані спірні періоди.

З огляду на викладене, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 03.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2021 по 25.08.2024, 01.03.2025 по 22.03.2025.

Щодо зарахування до пільгового стажу строкової служби в ЗСУ суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно.

Пунктами в та д частини третьої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України № 2011-XII від 20.12.1991 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтями 1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Як визначено абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 04.11.2003 по 18.04.2005, проте цей період частково включений до розрахунку пільгового стажу та не зараховано період служби у ВЧ НОМЕР_6 з 01.01.2005 по 30.04.2005.

Оскільки позивач на момент призову на строкову військову службу працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею ДВАТ шахта Росія ДП Селидіввугілля, тому період строкової військової служби з 04.11.2003 по 18.04.2005 повинен бути повністю врахований до пільгового стажу позивача.

Щодо надання уточнюючих довідок суд зазначає наступне.

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637) , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Як визначено пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, які складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Як свідчать матеріали справи, в трудовій книжці позивача наявні записи щодо спірних періодів його роботи з визначенням посад, які визначені постановою КМУ № 202, також зазначено про роботу позивача в спірні періоди протягом повного робочого дня під землею. Записи за спірні періоди роботи здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення.

Таким чином, записами трудової книжки, а також уточнюючими довідками та формою РС-право, підтверджується робота позивача повний робочий день під землею на посадах, віднесених до постанови № 202 у спірних періодах.

Щодо доводів апелянта-відповідача, що питання про перерахунок пенсії позивачу повинно вирішувати ГУ ПФУ в Донецькій області суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про перерахунок пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії від 11.04.2025 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо перерахунку пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії позивача та відмовив у застосуванні приписів ст.8 Закону № 345.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зобов`язано повторного розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 з зарахуванням до пільгового стажу відповідно до постанови № 202 спірних періодів роботи позивача та строкової військової служби.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про призначення пенсії позивачу, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо повторного розгляду заяви позивача від 22.03.2025 року.

З огляду на вищевикладене апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1999 по 09.06.2003 суд зазначає наступне.

Відповідно до Диплому серії НОМЕР_4 від 09.06.2003 ОСОБА_1 , з 01.09.1999 по 09.06.2003 навчався у Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв і здобув кваліфікацію гірничий технік-електромеханік.

Трудова книжка позивача містить відомості проходження практики позивачем, роботи позивача учнем електрослюсаря підземного, електрослюсарем підземним з 18.12.2002 по 23.03.2003.

10.02.1998 прийнятий Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР, який набрав чинності 10.03.1998.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За положенням статті 3 цього ж Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

Відповідно до статті 5 Закону № 103/98-ВР, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.

За змістом статті 17 Закону № 103/98-ВР професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Таким чином, на професійне навчання в технікумах поширюються положення статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».

Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу викладено Верховним Судом в постанові від 04.03.2020 у справі № 367/945/17.

Враховуючи зазначене, підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача період навчання з 01.09.1999 по 09.06.2003.

Щодо обрання способу захисту порушеного права позивача суд зазначає наступне.

Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з абзацом 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз зазначених положень свідчить, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом таких обставин:

- позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення;

- зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.09.2021 по справі № 120/192/20-а.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, питання зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Проте, до дискреційних повноважень відповідача належить здійснення нового розрахунку пільгового стажу позивача відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, постанови № 202 з урахуванням спірних періодів та вирішення питання щодо його достатності для призначення пенсії за нормами ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Отже, належним захистом порушеного права позивача у цій справі є зобов`язання відповідача, після врахування до пільгового стажу позивача спірних періодів відповідно до Постанови № 202, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

З огляду на вищевикладене апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційних скарг, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги представника позивача, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо зарахування до пільгового стажу навчання в технікумі з ухваленням в цій частині постанови про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

В іншій частині судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг в іншій частині не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції в іншій частині відсутні.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 139 КАС України підлягає стягненню пропорційно на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 726,72 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/2794/25 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Верченко Ольги Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/2794/25 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/2794/25 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоду навчання у технікумі з 01.09.1999 по 09.06.2003.

В цій частині ухвалити постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ № 202 період навчання з 01.09.1999 по 09.06.2003 в Селидівському гірничому технікумі.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 200/2794/25 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 72 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 27 жовтня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв