Справа № 420/24717/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 18 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 18 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність 18 регіональної військово - лікарської комісії щодо нарахування та забезпечення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розмірі 30000,0 гривень на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань;

зобов`язати 18 регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) у розмірі 30000,0 гривень на місяць, в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань;

зобов`язати 18 регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 недоплаченої додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) з 20 березня 2025 року у розмірі 30 000,0 гривень на місяць, в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

Позовна заява обґрунтована протиправною, на думку позивача, бездіяльністю відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення в повному обсязі. Так, позивач стверджує, що в спірний період йому мала бути нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі Постанова №168), чого відповідачем протиправно не зроблено.

Відповідач надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивач не має права на спірну винагороду з огляду на те, що він не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань та заходів, тобто, щодо позивача, відповідального виконавця адміністративної групи управління 18 РВЛК, відсутні накази, рапорти про участь у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань через відсутність прийняття участі позивачем у бойових (спеціальних) завданнях. В свою чергу, як вказує відповідач, позивач не надає доказів про прийняття участі в таких завданнях. Отже, на переконання відповідача, у відповідача відсутні підстави для забезпечення виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 гривень позивачу.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав, що здійснення військово-лікарської експертизи, на переконання позивача, це не робота декількох медичних фахівців, а робота всієї установи. Кожний працівник цієї установи є частиною загального результату роботи з досягнення цілі, для вирішення якої утворювалася установа. Таким чином, усі військовослужбовці 18 РВЛК беруть участь у проведенні військово-лікарської експертизі, а тому мають право на відповідні виплати.

Крім того, за твердженням позивача, виплата додаткової винагороди здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК, а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи.

Додатковим підтвердженням висновку про те, що позивач є спеціалістом залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи і має право на відповідну виплату, є позиція відповідача щодо проведення виплат додаткової винагороди розмірі до 30 000,0 гривень, щомісячно юристу 18 РВЛК ОСОБА_2 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі обставини.

Відповідно до наказу начальника 18 Регіональної Військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 20.03.2025 №29, солдата ОСОБА_1 , призваного 19.03.2025 по загальній мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду відповідального виконавця адміністративної групи управління 18 регіональної військово-лікарської комісії, з 20 березня 2025 року зараховано до списків особового складу 18 регіональної військово-лікарської комісії, на всі види забезпечення при Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, 20 березня 2025 року позивач справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з довідкою 18 Регіональної Військово-лікарської комісії від 15.07.2025 №2306, позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 20.03.2025 у 18 Регіональній Військово-лікарській комісії.

Відповідно до функціональних обов`язків відповідального виконавця адміністративної групи управління 18 Регіональної військово-лікарської комісії, затверджених начальником 18 Регіональної Військово-лікарської комісії 25.03.2025 (далі - Функціональні обов`язки), відповідальний виконавець відповідає за:

реєстрацію вхідної кореспонденції і направлення її до структурних підрозділів комісії;

передачу документів на виконання відповідно до резолюцій начальника комісії, оформлення реєстраційних карток та створення банку даних;

ведення картотеки обліку проходження документальних матеріалів, здійснення контролю за їх виконанням, видачу необхідних довідок щодо зареєстрованих документів;

ведення обліку отриманої і відправленої кореспонденції, систематизування і зберігання документів поточного архіву;

ведення роботи зі створення довідкового апарату документів в інтересах військово-лікарської експертизи;

забезпечення зберігання службової документації військово-лікарської експертизи.

Позивач звернувся до відповідача із рапортом від 15.07.2025, в якому просив виплатити йому за період з 20.03.2025 по дату подання рапорту та нараховувати і виплачувати надалі додаткову грошову винагороду у розмірі 30 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів).

Листом від 15.07.2025 №2302 відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати спірної винагороди.

Зокрема, у листі від 15.07.2025 №2302, з покликанням на норми Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2028 №260, зазначено, що позивач займає у 18 регіональній військово-лікарській комісії (штатній) посаду - відповідального виконавця адміністративної групи 18 регіональної військово-лікарської комісії, за своєю посадою та спеціальністю, позивач не залучений до участі у проведенні військово-лікарської лікарсько-льотної експертизи, отже, відсутні підстави для включення позивача до наказу про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 гривень на місяць пропорційно часу виконання завдань.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» віл 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною другою ст. 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Постанова №168 прийнята на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Абзацем 4 п. 1-1 Постанови №168 встановлено, що військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі - Порядок №260).

Згідно з п.2 розділу XXXIV Порядку №260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України.

Як Постановою №168, так і Порядком №260 передбачено, що додаткова винагорода виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на бланкетні положення законодавства перелік завдань, затверджений Міністром оборони України, згідно з яким військовослужбовці у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави можуть отримувати спірну додаткову винагороду. Водночас, ця умова є додатковою, а не альтернативною стосовно виконання бойових (спеціальних) завдань.

Отже, право на отримання додаткової винагороди наявне у разі існування одночасно двох обставин:

особа є військовослужбовцем, який виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) абз. 16 п. 2 розділу XXXIV Порядку №260;

особа при цьому перебуває у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України абзац 22 п. 2 розділу XXXIV Порядку №260.

При цьому, первинним та визначальним є саме відповідність особи таким обставинам: особа є військовослужбовцем, який виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

В свою чергу, підтвердження цієї обставини здійснюється у визначений законодавством спосіб згідно з п.4 розділу XXXIV Порядку №260, а саме: підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Вказані документи, згідно з їх функціонального призначення, повинні мати індивідуальний характер щодо юридичної ситуації конкретної особи, тобто стосуватися не обставин діяльності військової частини (установи, організації) (наприклад, їх функціонування як таких, визначення їх завдань), а саме конкретної особи (містити відомості про її залучення/участь у бойових (спеціальних) завданнях.

Суд також враховує, що, відповідно до листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 20.02.2024 №220/13/448, відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок виплати грошового забезпечення), Міністром оборони України 1 лютого 2024 року за №391/дск затверджено Перелік бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30000 гривень на місяць (застосовується з 29 вересня 2023 року) (далі - Перелік). Одним із видів бойових (спеціальних) завдань, зазначених у Переліку та визначених угрупованню Медичних сил Збройних Сил України, є проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.

Отже, виплата додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно бойових наказів (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.

Суд зазначає, що в цій справі встановленню підлягає участь саме позивача у відповідних завданнях.

В свою чергу, доводи позивача зводяться до загального ствердження про залучення як такого до виконання відповідних завдань і отримання спірної додаткової винагороди іншим військовослужбовцем НОМЕР_1 РВЛК ОСОБА_2 , що не є предметом спору у цій справі, адже отримання спірної додаткової винагороди іншими військовослужбовцями НОМЕР_1 РВЛК не порушує прав та інтересів позивача.

Суд звертає увагу, що законодавство, яке регулює спірні правовідносини, однозначно пов`язує нарахування та виплату такої винагороди, передусім з виконанням бойових (спеціальних) завдань самим позивачем, а не органом, в якому він проходить військову службу.

Про виконання самим позивачем таких завдань не зазначав сам позивач, не надані ним і відповідні докази, в свою чергу в ході судового розгляду судом встановлено відсутність таких доказів.

В порядку ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, судом враховується правозастосування, здійснене Касаційним адміністративним судом у постанові від 18.10.2023 року у справі №420/16628/22, оскільки в цій справі Верховний Суд відхилив формалістичний підхід до права на отримання додаткової винагороди згідно Постанови №168 та наголосив на первинності саме виконуваного особою функціоналу для цілей визначення права на додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.

З аналізу функціональних обов`язків, відповідно до яких позивач проходить військову службу, позивач в цілому не може виконувати бойових (спеціальних) завдань, з якими законодавством пов`язано виплату додаткової винагороди згідно Постанови №168. Так, посадові обов`язки позивача не стосуються сутнісного здійснення відповідачем своїх повноважень (тобто, проведення медичних оглядів), натомість зводяться до організаційно-технічного забезпечення існування відповідача як організації, без взаємозалежності саме з функціональним призначенням відповідача. Іншими словами, позивач сприяє діяльності відповідача як органу в цілому, однак не причетний до здійснення відповідачем його функціонального призначення (проведення медичних оглядів).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до 18 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (вул. Пироговська, 2, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО

.