Справа № 420/35592/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35592/24

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

повний текст судового рішення

складено 18.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі ВЧ НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (далі ВЧ НОМЕР_3 ) та просила:

- визнати протиправної бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 01.03.2018 по липень 2020 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю грошового забезпечення за період із 01.03.2018 по липень 2020 року включно у розмірі 4396,76 грн. на місяць із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправної бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати індексації різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із серпня 2020 року по 01.11.2020 включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю грошового забезпечення за період із серпня 2020 року по 01.11.2020 включно у розмірі 4396,76 грн. на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по липень 2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації (індексації-різниці) відповідно до абз.3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 (далі Порядок №1078).

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по липень 2020 року індексацію різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 1044,94 грн. щомісячно відповідно до приписів абз. 4-6 пункту 5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15 січня 2004 року №44 (далі Порядок №44), з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з серпня 2020 року по 01.11.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації (індексації-різниці) відповідно до абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку №1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з серпня 2020 року по 01.11.2020 року індексацію різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 1044,94 грн. щомісячно відповідно до приписів абз. 4-6 пункту 5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині визначеної судом суми, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, в яких зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянти просили його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги позивачки та відмови у задоволенні апеляційних скарг відповідачів з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 01.03.2018 року по липень 2020 року та у ВЧ НОМЕР_3 у період з серпня 2020 року по 01.11.2020 року.

Вважаючи, що ВЧ НОМЕР_1 у період з 01.03.2018 року по липень 2020 року та ВЧ НОМЕР_3 у період з серпня 2020 року по 01.11.2020 року протиправно не нарахували та не виплатили позивачці індексацію грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації (індексації-різниці) відповідно до абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, остання звернулась до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами в порушення абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 не виплачено на користь позивачки індексацію-різницю грошового забезпечення у період з 01.03.2018 року по липень 2020 року та у період з серпня 2020 року по 01.11.2020 року в розмірі 1044,94 гривні.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо підстав виплати та розміру, так званої індексації-різниці за період з 01.03.2018р. по 17.02.2020 р.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

У контексті наведеного, суд зазначає, що термін індексація-різниці фактично запроваджений Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, як позначення другого виду індексації грошового забезпечення право на яку виникає на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Як зазначено Верховним Судом у пункті 102 постанови від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Верховний Суд у пункті 106 вказаної постанови виснував, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

Верховний Суд у пункті 108 тієї ж постанови дійшов висновку, що якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 по справі № 400/3826/21, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21.

Судом встановлено, що у березні 2018 року величина приросту індексу споживчих цін становила 253,3%, сума нарахованої індексації - 4463 грн. 15 коп. (1762,00*253,3)/100.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом 1-ї інстанції було помилко обраховано розмір збільшення грошового забезпечення у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року.

Так, суд зазначив, що відповідно до наданої архівної відомості №1 з січня 2018 року по грудень 2018 року вбачається, що грошове забезпечення позивачки в лютому 2018 року становило в загальному розмірі 5836,79 грн., а в березні 2018 року становило 9255 грн. За таких умов, розмір збільшення грошового доходу позивачки в березні 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року становить 3418,21 грн. (9255 грн. - 5836,79 грн.).

Разом з тим, зі змісту вказаної архівної відомості вбачається, що грошовий дохід позивачки у лютому 2018 року становив 9246,40 грн (за виключення одноразових виплат), а у березні 2018 року 9312,79 грн (за виключення одноразових виплат). Аналогічна інформація про доходи позивачки відображена у довідці ОК-5 та довідці ОК-7, які містять дані про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (ЄСВ).

Таким чином, грошове забезпечення позивачки у березні 2018 року збільшилось на 66,39 грн, а не на 3418,21 грн, як помилково зазначив суд 1-ї інстанції.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачці індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 66,39 = 4396,76 грн. (де 4463,15 грн. це сума можливої індексації, а 66,39 грн. - розмір підвищення доходу позивачки).

Разом з цим, за обставинами справи відповідач не нараховував і не виплачував позивачці індексацію-різницю за період з 01.03.2018 та не вирішував питання щодо наявності у неї права не цей вид індексації за спірний період.

Указане в свою чергу свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачці «індексації-різниці» в розмірі 4396,76 грн. щомісячно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо права позивачки на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по липень 2020 року та у період з серпня 2020 року по 01.11.2020 року, проте невірно обрахував розмір такої індексації, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні в частині суми щомісячної фіксованої індексації (індексації-різниці).

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині, що призвело до частково неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року змінити, зазначивши в абзацах третьому та п`ятому його резолютивної частини розмір індексації- різниці грошового забезпечення у фіксованій величині « 4396,76 грн», замість помилкового « 1044,94 грн».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк