Справа № 420/8054/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8054/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Галата В.І.

за участю сторін: позивача - не з`явився,

представника позивача - Нечепуренка В.О.,

представника відповідача - Галушка Г.М.

представника третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування окремих пунктів наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2025 року №565 «Про результати службового розслідування» у частинах:

п. 2 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження в посаді» з позбавленням виплати премії за січень 2025 року та притягнення до матеріальної відповідальності (солідарно) у розмірі 6 617 391,34 грн. за знищене військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження зі стягненням суми завданої шкоди;

п. 3 в частині щомісячного стягнення суми збитків, завданих державі у розмірі 20% з грошового забезпечення підполковника ОСОБА_1 до повного стягнення суми у розмірі 6617 391,34 грн.

У позовній заяві повідомлено, що 8 грудня 2024 року в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення, взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 виникла пожежа, у зв`язку з чим, було знищено військове майно та стрілецька зброя. З метою уточнення причин та умов виникнення пожежі було проведено службове розслідування, за результатами якого був винесений наказ командира військової частини № НОМЕР_6 «Про результати службового розслідування» №565 від 30.01.2025 року, за яким за порушення абз. 6 ст. 11, ст. 16, ч. 1 ст. 101, абз. 6,10,14,15 ст. 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, п. 3.3.1, абз. 6,14,21,22 пп 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997 року, абз. 1- 5 п. 14 Розділу І Наказу Міністерства оборони України від 29.09.2014 №685 «Про затвердження Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України», допущення протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, яке виразилося в не здійсненні контролю та дотримання встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, не організації виконання пожежної безпеки, дотримання правил та умов безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин та матеріалів підлеглими військовослужбовцями у взводі обслуговування та ремонту безпілотних систем, а також вчинення протиправного діяння в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення «Пониження на посаді» з позбавленням виплати премії за січень 2025 року та до повної матеріальної відповідальності у розмірі 6 617 391,34 грн. за знищене військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження із стягненням суми завданої шкоди зі щомісячним стягнення суми збитків, завданих державі у розмірі 20% з грошового забезпечення підполковника ОСОБА_1 до повного стягнення суми у розмірі 6617 391,34 грн.

Не погоджуючись із пунктами 2 та 3 вказаного Наказу позивач оскаржив його до суду, звернувшись з даним позовом. Позовна заява мотивована наступним.

Позивач вважає, що службове розслідування було проведено з порушеннями, зокрема: позивач не був повідомлений про проведення службового розслідування, був позбавлений можливості надати свої пояснення, зауваження, заявляти клопотання, отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування. З результатами службового розслідування позивач не ознайомлений, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності позивачу також до відому доведений не був, з його змістом позивач ознайомився лише 20 лютого 2025 року.

Також, на думку позивача, службовим розслідуванням не доведено вину позивача. За результатами службового розслідування було встановлено допущення позивачем протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, а саме нездійснення контролю за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, не організації виконання вимог пожежної безпеки, дотримання правил та умов безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів підлеглими військовослужбовцями. Однак, не зрозуміло в чому саме виразились вказана бездіяльність, які саме дії мав би вчинити позивач і який причинний зв`язок між невчиненням конкретних дій та завданою шкодою.

Крім того, у позовній заяві звернуто увагу, що в період з 20.08.2024 року по 13.12.2024 року позивач взагалі перебував в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_7 , а взвод матеріального забезпечення на цей період був виведений з його підпорядкування, та з підпорядкованої йому зведеної роти БпС, що не було враховано відповідачем під час проведення службового розслідування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, з посиланням на п. 6 Розділ VI Порядку № 608 та ч. 5 ст.10 Закону № 160-IX, зазначив, що у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом, а не на підставі наказу командира, який не наділений повноваженнями визначати, чи мають діяння (дій чи бездіяльності) позивача в даному випадку ознаки кримінального правопорушення. При цьому, за фактом пожежі 8 грудня 2024 року близько 10.15 год. в АДРЕСА_4 у місці розташування взводу матеріального забезпечення та ремонтної роти батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 27 грудня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 414 КК України.

Таким чином, на переконання позивача, відповідачем передчасно зроблено висновок про наявність у діях позивача вини та протиправної поведінки, у неналежному виконанні службових обов`язків, передчасний висновок щодо наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою. Відсутність проведення повного та об`єктивного службового розслідування, а також не встановлення обставин, причин та умов, що сприяли виникненню пожежі відповідачем здійснено не було. Також позивачу не зрозуміло яким чином Відповідачем розрахована сума збитків без проведення відповідних експертиз та відсутності документального підтвердження.

На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги Дисциплінарного статуту ЗСУ та Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ в частині повноти з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку та встановлення його вини.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу встановлено десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 160, ст. 161 КАС України, а саме, зазначивши поштовий індекс позивача, а також доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин (доказів перебування ОСОБА_1 в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_7 з 20.08.2024 року по 13.12.2024 року).

26.03.2025 року представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» була подана заява про усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, повідомлено сторін, що суд розгляне справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Цією ж ухвалою суду витребувано від Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії документів: матеріалів службового розслідування за фактом уточнення причин та умов, що сприяли о 07.05 годині 8 грудня 2025 року виникненню пожежі в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення, взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , знищенню військового майна та стрілецької зброї пожежею, а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали можливою причиною вчинення правопорушення; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_8 «Про результати службового розслідування» №565 від 30.01.2025 року стосовно ОСОБА_1 з відміткою про його ознайомлення; витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_6 щодо прибуття ОСОБА_1 в оперативне підпорядкування командира військової частини НОМЕР_7 20 серпня 2024 року; витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_6 щодо прибуття підполковника ОСОБА_1 13.12.2024 року з оперативного підпорядкування 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 до розташування штатного підрозділу; документів на підтвердження того, хто виконував обов`язки командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 в період з 23.08.2024 року по 13.12.2024 року (період перебування ОСОБА_1 в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_7 ); довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 починаючи з 1 серпня 2024 року, а також інформацію про утримання (стягнення) з грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання наказу №565 від 30.01.2025 року, для долучення до матеріалів справи.

18.04.2025 року до суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшов відзив на адміністративний позов.

Відповідно до відзиву відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Щодо процедурних порушень, на якій посилається позивач, відповідач вказує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення, а межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 по справі №813/1790/18. Висновок службового розслідування було затверджено 30.01.2025, тобто в межах можливого терміну проведення службового розслідування.

Також відповідач покликається на те, що подія пожежі і як наслідок знищення значної кількості стрілецької зброї та іншого військового майна, викликала значний резонанс у військовій частині НОМЕР_2 , створила підґрунтя для негативних щодо Збройних Сил України відгуків серед цивільного населення, а отже у цьому конкретному випадку вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання військовослужбовця Збройних Сил України, нівелює попередні заслуги позивача, оскільки дискредитує не лише особу військовослужбовця, а й Збройні Сили України в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом захисту населення і територій, особливо під час дії в державі воєнного стану.

Відповідач просить врахувати, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку та вини у завданні збитків державі, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватись при прийнятті вмотивованого рішення. Отже, в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, службовим розслідуванням встановлено заподіяння прямої дійсної шкоди внаслідок протиправних дій (бездіяльності) позивача, вид дисциплінарного стягнення відповідачем обрано обґрунтовано, з урахуванням встановлених обставин, та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Вказане стосується і покладення на позивача обов`язку відшкодувати завдані державі збитки.

Враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, відповідач вважає правомірним свій висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та матеріальної відповідальності, а застосування до нього дисциплінарного стягнення та притягнення до матеріальної відповідальності є правомірним і пропорційним. Вказана оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час проведення службового розслідування. Тому навіть за відсутності у майбутньому обвинувального вироку суду за результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, відповідач уважає правомірним та обґрунтованим застосування до позивача дисциплінарного стягнення та притягнення його до матеріальної відповідальності.

Також, на думку відповідача, ним доведено належними засобами доказування правомірність своїх дій щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення позивача до матеріальної відповідальності, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відзиві повідомлено, що відповідач з об`єктивних, незалежних від нього причин позбавлений можливості надати витребувані судом докази разом з відзивом, та зазначено, що вони будуть надані у найкоротшій термін.

Ухвалою суду від 06.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про об`єднання в одне провадження справ №420/8054/25, №420/6351/25 та №420/6356/25.

Ухвалою суду від 06.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

09.05.2025 року представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві жодним чином не спростовано обставини, викладені позивачем у позовній заяві. Зокрема, щодо перебування позивача в період з 20.08.2024 року по 13.12.2024 року в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_7 , а взвод матеріального забезпечення на цей період був виведений з його підпорядкування, та з підпорядкованої йому зведеної роти БпС. Не надано доказів, що позивач був ознайомлений з результатами службового розслідування та отримав вчасно наказ про притягнення його до матеріальної відповідальності. Не зрозуміло чи з`ясовувалися додатково під час проведення службового розслідування: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду. Не викладено в чому саме виразились бездіяльність позивача, які саме дії мав би вчинити позивач і який причинний зв`язок між невчиненням конкретних дій та завданою шкодою.

Ухвалою суду від 27.05.2025 року повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії:

матеріалів службового розслідування за фактом уточнення причин та умов, що сприяли о 07.05 годині 8 грудня 2025 року виникненню пожежі в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення, взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , знищенню військового майна та стрілецької зброї пожежею, а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали можливою причиною вчинення правопорушення;

витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_8 «Про результати службового розслідування» №565 від 30.01.2025 року стосовно ОСОБА_1 з відміткою про його ознайомлення;

витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_6 щодо прибуття ОСОБА_1 в оперативне підпорядкування командира військової частини НОМЕР_7 від 20 серпня 2024 року;

витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_6 щодо прибуття підполковника ОСОБА_1 13.12.2024 року з оперативного підпорядкування 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 до розташування штатного підрозділу;

документів на підтвердження того, хто виконував обов`язки командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 в період з 23.08.2024 року по 13.12.2024 року (період перебування ОСОБА_1 в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_7 );

довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 починаючи з 1 серпня 2024 року, а також інформацію про утримання (стягнення) з грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання наказу №565 від 30.01.2025 року, та зупинено провадження по справі №420/8054/25 до отримання витребуваних документів.

01.07.2025 до суду від відповідача надійшли витребувані судом докази.

Для вирішення питання про поновлення провадження у справі призначено судове засідання на 26.08.2025 року об 11:30 год.

Ухвалою суду від 26.08.2025 року поновлено провадження у справі №420/8054/25; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09.09.2025 року об 11:00 год. Учасників справи повідомлено про те, що відповідно до пункту 9 Розділу І Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 06.06.2022 №156, вони не можуть брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції у підсистемі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача (вхід №ЕС/43160/25 від 06.05.2025 року) про виклик свідків.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача (вхід №ЕС/43155/25 від 06.05.2025 року) про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача (вхід №ЕС/57334/25 від 09.06.2025 року) та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача військову частину НОМЕР_9 , у зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 23.09.2025 року

Ухвалою суду від 23.09.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2025 року об 10:30 год.

Пояснення третьої особи щодо позову до суду не надходили.

У судовому засідання призначеному на 06.10.2025 року об 10:30 год. позивачем, його представником та представником відповідача були надані вступні слова, після чого розгляд справи було відкладено на 14.10.2025 року 10:00 год.

10.10.2025 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі.

У судовому засіданні 14.10.2025 року судом було досліджено докази та сторони виступили з промовами у судових дебатах.

Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 16.05.2024 №214 майора ОСОБА_1 призначено на посаду командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 .

Станом на час розгляду цієї справи наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.04.2025 р №117 майора ОСОБА_2 , командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від « 12» березня 2025 року № 236 на посаду командира роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_9 , вирішено вважати таким, що з « 27» квітня 2025 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_9 . З « 27» квітня 2025 року виключити зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з « 28» квітня 2025 року.

08.12.2024 в місці тимчасового розміщення підрозділів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_4 сталася пожежа, що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та поширення через це пожежі, унаслідок чого було знищене військове майно.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2024 №1588 «Про призначення службового розслідування», прийнятим на підставі рапорту т.в.о. начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 від 08.12.2024 вх.№46102, призначено службове розслідування за фактом, що спричинили пожежу у місці тимчасового базування ремонтної майстерні та взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення.

Комісією в складі: голови комісії заступника командира бригади військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_4 , членів комісії старшого офіцера групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_5 , начальника групи безпеки військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_6 , офіцера відділення психологічної підтримки персоналу старшого лейтенанта ОСОБА_7 проведено відповідне розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли о 07.05 годині 08.12.2024 року виникненню пожежі в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення, взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , знищенню військового майна та стрілецької зброї пожежею, а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, стали можливою причиною вчинення правопорушення, за результатами якого складено Акт службового розслідування (надалі також - Акт), який 30.01.2025 затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 .

Під час проведення службового розслідування 20.12.2024 проведено огляд місця пожежі та, крім того, використано складені Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області акт про пожежу від 30.12.2024 та висновок про причину виникнення пожежі від 02.01.2025.

Також комісією були опитані наступні військовослужбовці:

- командир взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 головний сержант ОСОБА_8 ;

- майстер-електрик рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_9 ;

- майстер рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_10 ;

- майстер відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_11 ;

- командир взводу ремонту та обслуговування безпілотних авіаційних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_10 молодший сержант ОСОБА_12 ;

- головний сержант взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_13 ;

- начальник 1-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_14 ;

- командир господарчого відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_15 ;

- водій автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_15 ;

- майстер 3-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_16 ;

- старший майстер 2-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_17 ;

- майстер 1-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_18 ;

- заступник командира батальйону безпілотних систем з тилу військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_19 ;

- сержант із матеріального забезпечення 1-ї роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_20 ;

- командир 2-ї роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 молодший лейтенант ОСОБА_21 ;

- начальник штабу-заступник командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_22 ;

- командир батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 .

Відповідно до Висновку ГУ ДСНС у Сумській області ймовірною причиною виникнення пожежі, що сталася 08.12.2024 року за адресою АДРЕСА_4 , є детонація вибухонебезпечних предметів. Для визначення остаточної причини виникнення пожежі необхідне проведення пожежно-технічної експертизи спеціалізованою установою або атестованим експертом, які мають ліцензію на право проведення даних видів робіт.

Враховуючи слідову картину виявлену і зафіксовану при проведенні 20.12.2024 огляду місця пожежі, Комісія встановила, що осередок виникнення пожежі 08.12.2024 був розташований безпосередньо в приміщенні рухомих майстерень взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ббс на відстані 15 метрів від східної стіни будівлі в західному напрямку і на відстані 5 метрів від північної стіни будівлі в південному напрямку.

В Акті службового розслідування зазначено, що при проведенні 20.12.2024 огляду місця пожежі виявлено безпосередньо в приміщенні рухомих майстерень обгорілий газовий балон, і поблизу від нього точильний станок з абразивним диском, що підтверджує факт використання в приміщенні рухомих майстерень, де проводилась робота з вибуховими речовинами, використання джерела відкритого вогню, а також точильного станку, при роботі якого утворюється значна кількість іскор.

Під час службового розслідування Комісією встановлено, що факт виникнення осередку та джерела пожежі, мав місце саме в середині приміщення, де розміщувались рухомі майстерні взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем, які до листопада 2024 року до внесення змін до штатного розкладу батальйону безпілотних систем (ббс) військової частини НОМЕР_2 мали найменування ремонтних майстерень №1, №2 і входили до складу взводу матеріального забезпечення ббс. Після внесення змін до штатного розкладу ббс військової частини НОМЕР_2 змінилась штатна структура ббс з утворенням і формуванням 05.11.2024 взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ббс військової частини НОМЕР_2 до складу якого увійшли три створені і сформовані рухомі ремонтні майстерні.

За висновком Комісії, причиною виникнення пожежі є не нанесене вогневе ураження, вплив противника, а допущене 08.12.2024 порушення Правил пожежної безпеки при роботі з вибухонебезпечними речовинами і боєприпасами, яке виразилось в користуванні відкритим джерелом вогню - газобалонним обладнанням, а також іскроутворювальним предметом - точильним станком, з використанням абразивного диску, а також значне накопичення в одному місці боєприпасів, що підтверджується об`єктивно встановленими обставинами та документами: акту огляду місця пожежі від 20.12.2024, фото оглядових, детальних, вузлових, масштабних знімків фіксації слідової картини на місці пожежі під час проведення огляду, рапортами: вхід. №46386 від 10.12.2024, вхід.№1811 від 12.01.2025, в яких зазначено знищення під час пожежі запалювальних авіаційних бомб, осколково-фугасних боєприпасів, осколкових боєприпасів, в загальній кількості 82-ві одиниці.

Оглядом місця пожежі Комісія також виявила наявність на місті зруйнованого приміщення, де розміщувались рухомі майстерні, в значній кількості детонаційних шнурів, підривників до артилерійських снарядів, і ці вибухові речовини та складові боєприпасів не обліковані по військовому господарству взводу матеріального забезпечення і взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем, також не відображено в обліку військової частини НОМЕР_2 передачу вказаного майна зі складів служб озброєння, логістики зазначеним підрозділам батальйону безпілотних систем.

При проведенні службового розслідування встановлено факт внесення 27.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) по матеріалам правоохоронних органів Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 Кримінального кодексу України, - 08.12.2024 близько 10 год. 20 хв. в АДРЕСА_4 , у місці розташування взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 сталася пожежа, яка сталася у будівлі, яка використовувалася для зберігання БПЛА та як приміщення майстерні для виготовлення саморобних вибухових пристроїв. Військовослужбовці ОСОБА_23 та ОСОБА_24 проводили роботи з обробки металу інструментом, що викликало іскріння, при цьому через потрапляння іскор на вибухові матеріали сталася їх детонація та подальший вибух. В результаті пожежі знищено військове майно.

На підставі узагальнення сукупності обставини Комісією встановлено факт того, що єдиною можливою причиною виникнення пожежі є порушення Наказу Міністерства внутрішніх справ від 30.12.2014 № 1417 (із змінами) Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні" (далі - Правила пожежної безпеки) військовослужбовцями: солдатом ОСОБА_25 , солдатом ОСОБА_26 , що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та виникнення через це пожежі, що в свою чергу стало можливим через причини і умови, які цьому порушенню сприяли і через які це порушення стало можливим, неналежне виконання військовими службовими особами своїх службових обов`язків, через недбале ставлення до них, не здійснення своїх службових обов`язків:

командиром батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_27 ;

заступником командира батальйону безпілотних систем з тилу військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_28 ;

командиром взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 головним сержантом ОСОБА_29 ;

командиром взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_11 молодшим сержантом ОСОБА_30 .

Таким чином, за змістом Акту причиною виникнення 08.12.2024 пожежі, внаслідок якої було знищено військове майно служб: авіації і ППО, засобів ураження, через що завдано шкоду державі у розмірі 33 086 956,70 грн, є протиправні дії (бездіяльність) наступних військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 :

- майстра-електрика рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем солдата ОСОБА_9 ; майстра відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 1-го механізованого батальйону солдата ОСОБА_11 , які своїми протиправними діями вчинили порушення Правил пожежної безпеки, Правил безпечної експлуатації електроустановок, що в свою чергу призвело до порушення Правил при роботі з вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами), що призвело до детонації, вибуху вибухових речовин і боєприпасів, внаслідок чого вказані військовослужбовці отримали тілесні ушкодження та спричинили тілесні ушкодження ще двом військовослужбовцям; також в наслідок детонації і вибухів 08.12.2024 виникла пожежа, якою було знищено військове майно в умовах воєнного стану;

- командира батальйону безпілотних систем підполковника ОСОБА_1 , заступника командира батальйону безпілотних систем з тилу підполковника ОСОБА_19 , командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем молодшого сержанта ОСОБА_12 , якими допущена систематична протиправна бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до військової служби, чим вчинено діяння, в якому вбачаються ознаки злочину, передбаченого частиною 4 статті 425 Кримінального кодексу України.

Комісія зазначила, що завдана шкода державі спричинена протиправними діями (бездіяльністю), що стали причиною, внаслідок якої знищено військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 33 086 956,70 грн, а причиною, через яку 08.12.2024 виникла пожежа, є саме протиправної систематичної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до військової служби наступних військових службових осіб: командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 ; заступника командира батальйону безпілотних систем з тилу підполковника ОСОБА_19 ; командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем молодшого сержанта ОСОБА_12 .

Також комісія виходила з того, що нею установлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) і завданою шкодою та обставини, які вказують на наявність вини в завданій шкоді, чим встановлено підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності цих військовослужбовців, а з урахуванням розміру шкоди, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, комісія прийшла до висновку, що в даному діянні вбачаються ознаки злочину, передбаченого частиною 4 статті 425 Кримінального кодексу України і це, у свою чергу, є підставою для їх притягнення до повної матеріальної відповідальності.

З цього комісія виснувала, що (дослівно) «в даному випадку має місце солідарна матеріальна відповідальність і розмір завданої шкоди 33 086 956,70 грн, підлягає стягненню частково з усіх військовослужбовців разом у рівних частках від розміру завданої шкоди. Відповідно в такому разі розмір частки, який підлягає стягненню з кожного військовослужбовця для відшкодування завданої шкоди складає 6 617 391,34 (шість мільйонів шістсот сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна) грн. 34 коп».

Щодо неправомірних дій позивача та причинного зв`язку між його діями та подією що трапилась в Акті зазначено, що командир батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_31 , являючись військовою службовою особою допустив протиправну бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до служби, яке виразилось в не здійсненні контролю за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, не організації виконання вимог пожежної безпеки, дотримання правил та умов безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів підлеглими військовослужбовцями у взводі матеріального забезпечення, взводі обслуговування та ремонту безпілотних систем, не організовував та не контролював правильність експлуатації, ремонту та технічного обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки у підрозділах батальйону; не організував безпечну експлуатацію та своєчасне проведення оглядів і випробувань (перевірок) об`єктів держтехнагляду; не організував виконання вимог інструкцій, інших нормативних актів з охорони праці та техніки безпеки, а також санітарно-гігієнічних вимог у роботі з озброєнням, бойовою та іншою технікою, не здійснив організацію правильної експлуатації, утримання, ремонту та протипожежної охорони об`єктів господарського, технічного призначення, не забезпечив проведення протипожежних заходів, не здійснював дієвих перевірок виконання заходів пожежної безпеки при зберіганні, ремонті та обслуговуванні озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, що призвело до грубого порушення солдатом ОСОБА_32 , солдатом ОСОБА_33 Правил пожежної безпеки, Правил безпечної експлуатації електроустановок, що в свою чергу призвело до порушення Правил при роботі з вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами), через що 08.12.2024 в приміщенні рухомої майстерні де проводились роботи з вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами) виникла пожежа, внаслідок якої знищено (зіпсоване) військове майно, стрілецька зброя, в результаті знищення майна служб: авіації і ППО, засобів ураження, через що завдано шкоду державі у розмірі 33 086 956,7 (тридцять три мільйони вісімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 70 коп., чим вчинив діяння в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що вина командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_34 в допущенні протиправної бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до служби, виражається у формі необережності у виді протиправної недбалості.

У висновку Акту за результатами службового розслідування запропоновано, серед іншого:

6.1. службове розслідування вважати завершеним.

6.2. за порушення абз.6 статті 11, статті 16, ч.1 статті 101, абзаців 6, 10, 14, 15 статті 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз.3 статті 3, ч.2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 3.3.1., абзаців: 6,14,21,22 підпункту 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997 (в редакції станом на 26.08.2024 із змінами), абз. 1-5 п.14 Розділу І Наказу Міністерства оборони України від 29.09.2014 № 685 (із змінами) "Про затвердження Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України", допущення протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, яке виразилось в не здійсненні контролю за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, не організації виконання вимог пожежної безпеки, дотримання правил та умов безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів підлеглими військовослужбовцями у взводі обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем, що призвело до грубих порушень солдатом ОСОБА_32 , солдатом ОСОБА_33 Правил пожежної безпеки, Правил безпечної експлуатації електроустановок, порушень Правил при роботі з вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами), через що 08.12.2024 в приміщенні рухомої майстерні де проводились роботи з вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами) виникла пожежа, внаслідок якої знищено (зіпсоване) військове майно, в результаті знищення майна служб: авіації і ППО, засобів ураження, завдано шкоду державі у розмірі 33 086 956,7 (тридцять три мільйони вісімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 70 коп., а також вчинення протиправного діяння в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України, командир батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_31 , підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності 3 накладенням дисциплінарного стягнення ПОНИЖЕННЯ В ПОСАДІ", з позбавленням виплати премії за січень 2025 року згідно з пунктом 5 розділу XVI "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства Оборони України 07 червня 2018 року №260; відповідно до пункту 4 частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" пдлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності (солідарно) у розмірі 6 617 391,34 (шість мільйонів шістсот сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна) грн. 34 коп. за знищене військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження із стягненням суми завданої шкоди.

6.3. начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 відповідно до частини 1 статті 13 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", щомісячно здійснювати стягнення суми збитків завданих державі, у розмірі 20% (двадцяти відсотків) з грошового забезпечення підполковника ОСОБА_2 до повного стягнення суми у розмірі 6 617 391,34 (шість мільйонів шістсот сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна) грн. 34 коп.

6.4. начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 підготувати та надіслати відповідне клопотання командиру військової частини НОМЕР_12 про накладення на підполковника ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення «ПОНИЖНЕННЯ в ПОСАДІ» та організувати подальше виконання накладеного на вказаного військовослужбовця дисциплінарного стягнення.

6.40. помічнику командира військової частини з правової роботи - начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_2 направити копію матеріалів службового розслідування та витяг із цього наказу до 2 Сектору 2 Відділу ДВКР СБ України, для прийняття правового рішення відносно військовослужбовців, які скоїли протиправні діяння в яких вбачаються ознаки кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених статями особливої частини Кримінального кодексу України.

30.01.2025 року командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ № 565 «Про результати проведення службового розслідування».

Пунктами 2, 3 вказаного Наказу визначено:

2. За порушення абз.6 статті 11, статті 16, ч.1 статті 101, абзаців 6, 10, 14, 15 статті 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз.3 статті 3, ч.2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 3.3.1., абзаців: 6,14,21,22 підпункту 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997 (в редакції станом на 26.08.2024 із змінами), абз. 1-5 п.14 Розділу І Наказу Міністерства оборони України від 29.09.2014 № 685 (із змінами) "Про затвердження Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України", допущення протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, яке виразилось в не здійсненні контролю за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, не організації виконання вимог пожежної безпеки, дотримання правил та умов безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів підлеглими військовослужбовцями у взводі обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем, що призвело до грубих порушень солдатом ОСОБА_32 , солдатом ОСОБА_33 Правил пожежної безпеки, Правил безпечної експлуатації порушень Правил при роботі електроустановок, проводились роботи 3 3 1 a також вчинення вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами), через що 08.12.2024 в приміщенні рухомої майстерні де вибухонебезпечними речовинами предметами (боєприпасами) виникла пожежа, внаслідок якої знищено (зіпсоване) військове майно, в результаті знищення майна служб: авіації і ППО, засобів ураження, завдано шкоду державі у розмірі 33 086 956,7 (тридцять три мільйони вісімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 70 коп., протиправного діяння в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України, командир батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_31 , підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності накладенням дисциплінарного стягнення ПОНИЖЕННЯ В ПОСАДІ", з позбавленням виплати премії за січень 2025 року згідно з пунктом 5 розділу XVI "Порядку виплати грошового забезпечення з військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства Оборони України 07 червня 2018 року №260; відповідно до пункту 4 частини 1 статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" пдлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності (солідарно) у розмірі 6617 391,34 (шість мільйонів шістсот сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна) грн. 34 коп. за знищене військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження із стягненням суми завданої шкоди.

3. Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", щомісячно здійснювати стягнення суми збитків завданих державі, у розмірі 20% (двадцяти відсотків) з грошового забезпечення підполковника ОСОБА_2 до повного стягнення суми у розмірі 6617 391,34 (шість мільйонів шістсот сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна) грн. 34 коп.

Наказ командира військової частини від 30.01.2025 року №565 доведено до відома ОСОБА_1 під підпис 20.02.2025 року, що підтверджується листом доведення наказу.

Не погоджуючись з пунктами 2, 3 наказу від 30.01.2025 року №565, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України", Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини визначені Статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України; у редакції, який діяв на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтями 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту установлено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Згідно із приписами статті 8 Дисциплінарного статуту командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою:

а) молодший сержант (старшина 2 статті), сержант (старшина 1 статті) - владою командира відділення;

б) старший сержант (головний старшина) - владою головного сержанта взводу;

в) перший сержант (головний корабельний старшина), штаб-сержант (штаб-старшина), майстер-сержант (майстер-старшина), старший майстер-сержант (старший майстер-старшина), головний майстер-сержант (головний майстер-старшина) - владою головного сержанта роти;

г) молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант - владою командира взводу (групи);

ґ) капітан (капітан-лейтенант) - владою командира роти (корабля 4 рангу);

д) майор, підполковник (капітан 3 рангу, капітан 2 рангу) - владою командира батальйону (корабля 3 рангу);

е) полковник, бригадний генерал, генерал-майор (капітан 1 рангу, коммодор, контр-адмірал) - владою командира бригади (полку, корабля 1 рангу);

є) генерал-лейтенант (віце-адмірал) - владою командира корпусу;

ж) генерал (адмірал) - владою командувача військ оперативного командування Збройних Сил України.

Згідно із статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83, 84 та 85 Дисциплінарного статуту установлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (частина 8 статті 85 Дисциплінарного статуту).

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Приписами пунктів 1,2 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 13 Розділу ІІІ встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 Розділу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно п. 6 Розділу V Порядку після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Особливості проведення службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди визначені у положеннях Розділу VIІІ Порядку, де указано, що у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (п.1 Розділу VIІІ Порядку).

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (п.3 Розділу VIІІ Порядку).

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (п.3 Розділу VIІІ Порядку).

Наказом Міністерства оборони України від 29.09.2014 № 685 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.12.2014 за № 1537/26314) затверджено Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України (далі Положення №685), розділом V якого визначені особливості проведення службового розслідування (перевірки) обставин і причин пожеж.

Відповідно до статті 1 розділу V Положення №685 за фактами пожеж, які сталися на об`єктах Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, з метою встановлення обставин і причин їх виникнення проводяться службові розслідування.

З метою перевірки інформації про пожежу, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, у разі відсутності загиблих або травмованих на пожежі або в її наслідок, матеріальних втрат (збитків) від пожежі, а також якщо особу, винну у виникненні пожежі не встановлено, але виявлено факт пожежі, проводиться службова перевірка.

Службове розслідування (службова перевірка) обставин і причин пожеж у Міністерстві оборони України, у Збройних Силах України проводиться відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, цього Положення, а у разі заподіяння державі матеріальної шкоди - також з дотриманням вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Для визначення причин пожежі особи, які проводять службове розслідування (службову перевірку) обставин і причин пожежі зобов`язані:

зробити фотографії місця пожежі;

надати технічну документацію та інші потрібні матеріали;

забезпечити комісію з проведення службового розслідування (службової перевірки) приміщенням та засобами зв`язку;

організувати проведення лабораторних випробувань із залученням спеціалістів відповідних територіальних органів ДСНС, дослідно-випробувальних лабораторій ДСНС та експертів Експертної служби МВС України (вибухо-технічних підрозділів територіальних органів Національної поліції), виконання технічних розрахунків;

організувати друкування матеріалів розслідування.

Після проведення службового розслідування (службової перевірки) складається Акт про пожежу, що підписується комісією, до складу якої входять не менше трьох посадових осіб, у тому числі представник служби пожежної безпеки.

Якщо члени комісії не дійшли згоди під час визначення причини пожежі чи інших обставин, в Акті про пожежу фіксуються особливі зауваження з обов`язковим підписом осіб, які їх висловили.

Після проведення службового розслідування (службової перевірки) один примірник Акта про пожежу, витяг із наказу про результати службового розслідування, надсилаються до територіального відділу, а також до управління (відділу) безпеки військової служби командування виду, роду військ (сил) Збройних Сил України, органу військового управління, оперативного командування, повітряного командування, служби (посадової особи) пожежної безпеки Державної спеціальної служби транспорту, якому підпорядкована військова частина.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту установлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно із статтями 87, 96, 98, 100 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Пониження в посаді військовослужбовців, пониження у військових званнях здійснюються за наказом того командира, якому надано право призначати на ці посади та присвоювати військові звання.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту дає підстави дійти висновку про те, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Дисциплінарним статутом визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, а у разі повного доведення вини військовослужбовця - командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що у даному випадку притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення конкретних фактів невиконання/належного виконання службових обов`язків. Це є завданням та метою службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає також підстави для висновку, що під час вирішення питання про застосування того чи іншого виду дисциплінарного стягнення, відповідач має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Як свідчать матеріали справи, 08.12.2024 в місці тимчасового розміщення підрозділів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_4 сталася пожежа, що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та поширення через це пожежі, унаслідок чого було знищене військове майно.

За фактом пожежі, командиром Військової частини НОМЕР_2 було призначено службове розслідування.

З Акту службового розслідування вбачається, що внаслідок пожежі знищено військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 33 086 956,70 грн, а причиною, через яку 08.12.2024 виникла пожежа, є саме протиправна систематична бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до військової служби наступних військових службових осіб: командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 ; заступника командира батальйону безпілотних систем з тилу підполковника ОСОБА_19 ; командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем молодшого сержанта ОСОБА_12 . Комісія виснувала, що у даному випадку має місце солідарна матеріальна відповідальність і розмір завданої шкоди 33 086 956,70 грн. підлягає стягненню частково з усіх військовослужбовців разом у рівних частках від розміру завданої шкоди, тобто у сумі 6 617 391,34 грн. з кожного.

Відповідно на позивача накладено дисциплінарне стягнення у «пониження в посаді» та притягнено до повної матеріальної відповідальності відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону №160-ІХ на загальну суму 6 617 391,34 грн.

Відповідно до наказу «Про результати службового розслідування» №565 від 30.01.2025 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення абзацу 6 статті 11, статті 16, ч.1 статті 101, абзаців 6,10, 14, 15 статті 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз 3 статті 3, ч. 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 3.3.1., абзаців 6,14,21,22 підпункту 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, абзаців 1-5 п. 14 Розділу І наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України».

Що стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення норм Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, це Положення застосовується для всіх військових частин, кораблів, установ, військово-навчальних закладів, організацій та з`єднань Збройних Сил України на мирний та воєнний час при розташуванні у місцях постійної дислокації.

Тобто, у воєнний час зазначене Положення застосовується тільки тими військовими частинами, які перебувають (розташовані) у місцях постійної дислокації.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Учасники справи визнають ту обставину, що батальйон безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 та його підрозділи і служби у періоді, в якому виникла подія, за наслідками якої позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, перебували не в місцях постійної дислокації.

Отже, у даному випадку Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України не підлягає застосуванню, оскільки воно не може регулювати спірні правовідносини, а тому висновок відповідача про порушення позивачем окремих норм цього Положення є протиправним.

Статті Дисциплінарного статуту, за порушення яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності визначають наступне:

військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (абз 3 статті 3 Дисциплінарного статуту);

військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Абзац 6 статті 11 та статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначають загальні обов`язки військовослужбовців: знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Частиною 1 статті 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону

Статтею 102 цього ж Статуту визначено обов`язки командира батальйону (корабля 3 рангу):

підтримувати особовий склад батальйону (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності;

керувати розробленням і виконанням плану бойової підготовки батальйону (корабля);

організовувати й керувати бойовою підготовкою та вихованням особового складу батальйону (корабля), проводити заняття зі штабом, військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону (корабля), а також навчання й заняття з підрозділами батальйону (корабля);

знати тактику дій батальйону в різних видах бою, управляти підрозділами під час навчання і в бою;

знати й уміло володіти всіма видами зброї і техніки батальйону, організовувати правильне їх зберігання, експлуатацію та обслуговування і не менше ніж один раз на три місяці особисто перевіряти їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд його озброєння, боєприпасів та технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля);

постійно вдосконалювати свої спеціальні й методичні навички, подавати приклад підлеглим зразковим виконанням військового обов`язку;

з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання молодих офіцерів, військовослужбовців сержантського (старшинського) складу і про згуртування військового колективу;

знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону (корабля), постійно вести роботу з їх виховання і вдосконалення підготовки за спеціальністю;

виховувати особовий склад батальйону (корабля) в дусі поваги до військової служби, бережливого ставлення до озброєння, бойової та іншої техніки і майна, піклуватися про підлеглих, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці; дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення;

здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського (старшинського) складу, кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів; перевіряти відповідність кандидатів для призначення на вакантні посади рядового, сержантського (старшинського) складу визначеним вимогам до таких посад;

виховувати у військових колективах відвертість, взаємну довіру та повагу;

щомісяця підбивати підсумки стану бойової підготовки, військової дисципліни, внутрішнього порядку, озброєння і техніки;

стежити за утриманням і правильною експлуатацією будинків і приміщень, відведених для батальйону, за чистотою території, закріпленої за батальйоном, у тому числі ділянки території парку (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за справністю корпусу корабля), а також проведенням заходів пожежної безпеки;

здійснювати заходи щодо запобігання катастрофам, аваріям, поломкам озброєння і техніки (забезпечення живучості корабля й безпеки його плавання), а також вимагати додержання заходів безпеки під час роботи з озброєнням, боєприпасами, бойовою та іншою технікою, проведення занять, стрільб, навчань і робіт;

підтримувати внутрішній порядок, організовувати охорону розташування батальйону (охорону корабля), перевіряти несення вартової та внутрішньої (на кораблі - чергової і вахтової) служб особовим складом батальйону (корабля);

керувати господарством батальйону (корабля).

Відповідно до абзаців 1-5 п. 14 Розділу І Положення №685 командири підрозділів, начальники служб військових частин, клубів, сховищ, майстерень, цехів, лабораторій та інших об`єктів військових частин відповідають за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованих їм підрозділах, службах, на об`єктах військових частин та за утримання у справному стані автоматизованих систем раннього виявлення, систем протипожежного захисту, систем протипожежного водопостачання та первинних засобів пожежогасіння.

Командири підрозділів, начальники служб військових частин, клубів, сховищ, майстерень, цехів, лабораторій та інших об`єктів військових частини стосовно об`єктів, які надані їм у використання, а також особи, відповідальні за пожежну безпеку об`єктів (приміщень) зобов`язані:

знати пожежну небезпеку технологічних процесів, речовин, матеріалів, що зберігаються у цих будівлях, спорудах, приміщеннях або перебувають у роботі в технологічному та виробничому обладнанні, правила та умови безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів;

знати категорію приміщень виробничого і складського призначення щодо вибухопожежонебезпечної та пожежної небезпеки і вимоги пожежної безпеки, які ставляться до них;

проводити періодичні огляди будівель, споруд, приміщень та слідкувати за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, інструкцій, за утриманням у належному стані приладів опалення, вентиляції, електроустановок, технологічного та виробничого обладнання, шляхів евакуації, засобів гасіння пожеж та вживати конкретних заходів для усунення виявлених порушень і недоліків.

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира батальйону безпілотних систем, а тому в його обов`язки входить все перелічене у статтях 101-102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та абзацах 1-5 п. 14 Розділу І Положення №685.

Разом з цим, матеріалами службового розслідування підтверджено, що на час виникнення пожежі 08.12.2024 року позивач перебував у підпорядкуванні командира іншої військової частини.

Так, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.08.2024 року №242 особовий склад батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , у тому числі підполковник ОСОБА_1 , прибули і приступили до виконання службових обов`язків у складі батальйонно-тактичної групи військової частини НОМЕР_2 в оперативне підпорядкування командира військової частини НОМЕР_7 з 20.08.2024 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.12.2024 року №355 ОСОБА_1 прибув і приступив до виконання обов`язків з оперативного підпорядкування 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 до розташування штатного розділу з 13.12.2024 року.

Як слідує з матеріалів службового розслідування, пожежа 08.12.2024 року відбулась у місці тимчасового базування ремонтної майстерні та взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 .

При цьому, 10.09.2024 року особовий склад 1 та 2 ремонтної майстерень та взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 прибув з відрядження зі складу зведеної роти БпС БТРг ОМБр, що підтверджується рапортом капітана ОСОБА_35 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №260 від 10.09.2024 року.

Тобто, у період з 20.08.2024 року по 12.12.2024 року позивач вибув із підпорядкування командира військової частини НОМЕР_2 у складі батальйонно-тактичної групи військової частини НОМЕР_2 , при цьому ж з 10.09.2024 року зі складу зведеної роти батальйонно-тактичної групи, тобто з підпорядкування позивача, вибули особовий склад 1 та 2 ремонтної майстерень та взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем, на тимчасовій дислокації яких у подальшому і відбулась пожежа.

Перелічені вище копії витягів з наказів були долучені до матеріалів службового розслідування за клопотанням ОСОБА_1 .

У судовому засіданні під час надання вступних слів представник відповідача зазначав, що у період з 20.08.2024 року по 12.12.2024 року позивач все одно залишався командиром батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 та мав виконувати відповідні обов`язки. Однак ці доводи спростовуються рапортом від 10.09.2024 року щодо прибуття з відрядження, який підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_36 .

Тобто, у період відрядження ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 був ОСОБА_37 . ОСОБА_1 у зазначений період виконував обов`язки командира зведеної роти, у складі якої з 10.09.2024 року не перебували 1 та 2 ремонтні майстерні та взвод матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 .

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо самоусунення ОСОБА_1 від виконання обов`язків командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 , зокрема від вирішення питання розміщення взводу матеріального забезпечення у вересні 2024 року, посилаючись на те, що весь час відрядження ОСОБА_1 продовжував виконувати обов`язки командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до акту службового розслідування ОСОБА_1 у відповідь на питання зауважив, що в організації розміщення особового складу взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем у місті Суми участь не приймав, завдання щодо розміщення взводу матеріального забезпечення в місті Суми теж ні кому не давав у зв`язку з тим, що даний взвод був виведений з його підпорядкування, та з підпорядкованої йому зведеної роти НОМЕР_13 .

Як було встановлено, у вказаний період позивач перебував в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_7 . Підставою вибуття у підпорядкування у наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 23.08.2024 року №242 визначено: бойове розпорядження військової частини НОМЕР_2 , бойове розпорядження оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України.

Оперативне підпорядкування це відносини, за яких визначені з`єднання (частини, сили і засоби) передаються командувачу угрупування об`єднаних сил у тимчасове підпорядкування на період підготовки і ведення об`єднаної операції або виконання окремих оперативних завдань. Угруповання військ (сил), військові частини (підрозділи), які передаються в підпорядкування командувачам (командирам), начальникам на період підготовки і ведення операцій, бойових (спеціальних) дій. Вони застосовуються за планами відповідних командувачів (командирів), начальників, які визначають для них завдання, організовують і контролюють їх виконання, а в ході операції керують їх діями, підтримують, забезпечують своїми силами і засобами та вживають заходів щодо підтримання їх боєздатності.

Суд враховує, що оперативне підпорядкування - делеговане командиру повноваження здійснювати управління наданими силами для виконання певних операцій або завдань, обмежених, як правило, часом або місцем розташування; розгортати підрозділи та/або відповідний персонал, та зберігати чи передавати тактичне управління цими підрозділами, персоналом тощо.

Отже, у зв`язку з бойовим розпорядженням відбулася зміна підпорядкування військовослужбовців особового складу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 іншому командиру (військової частини НОМЕР_14 ) в порядку дотримання принципу єдиноначальності на період виконання такого бойового розпорядження. При цьому, військовослужбовці зобов`язані виконувати накази командира, якому вони передані в оперативне підпорядкування.

Суд погоджується з тим, що оскільки в оперативне підпорядкування у складі батальйонно - тактичної групи військової частини НОМЕР_2 було передано увесь особовий склад батальйону безпілотних систем, то позивач продовжував виконувати обов`язки командира цього батальйону, відповідно, увесь особовий склад були його підлеглими.

Проте, як підтверджено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2024 року №260, з 10.09.2024 року особовий склад 1 та 2 ремонтної майстерень та взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 прибув з відрядження зі складу зведеної роти БпС БТРг ОМБр, тоді як ОСОБА_1 залишався у відрядженні, тобто вказані підрозділи були виведені з підпорядкування позивача.

У судовому засіданні 06.10.2025 року позивач пояснив, що у період його перебування в оперативному підпорядкуванні, він виконував накази командира військової частини, у підпорядкуванні якого перебував, такі як знайти нові позиції, провести ротацію особового складу на позиціях, здійснити логістичне забезпечення позицій тощо, тобто він виконував конкретні завдання і не мав відповідати за організацію та стан пожежної безпеки у місці дислокації взводу матеріального забезпечення.

Суд погоджується з доводами позивача та вказує, що передання угруповання військ (сил), військові частини (підрозділи) в тимчасове оперативне підпорядкування здійснюється з метою підготовки і ведення об`єднаної операції або виконання окремих оперативних завдань, бойових (спеціальних) дій, що і здійснював позивач. За таких обставин у даному випадку неможливо стверджувати про самоусунення ОСОБА_1 від вирішення питання розміщення взводу матеріального забезпечення у вересні 2024 року, враховуючи виведення її зі складу зведеної роти БпС БТРг ОМБр.

Аналізуючи Акт службового розслідування судом встановлено, що Комісією при здійсненні висновків щодо недбалого ставлення позивача до виконання своїх обов`язків не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 .

Так, позивачем було повідомлено, що безпосередньо територію нового розташування взводу матеріального забезпечення, йому показав командир взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем головний сержант ОСОБА_8 .

На питання «Як саме було організовано правильність зберігання, експлуатації та обслуговування бойової техніки, боєприпасів, озброєння на місці розміщення взводу матеріального забезпечення і взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем?» відповідач відповів наступне: «Зберігання зброї та боєприпасів взводу здійснювалось в окремій кімнаті, без вікон, яка зачинялась на замок та опечатувалась печаткою командира взводу № 18, зброя безпосередньо зберігалася в опечатаному печаткою №18 дерев`яному ящику. Бойова техніка взводу розташовувалась в закритих боксах, під навісами, та на відкритих майданчиках з надійною огорожею, з урахуванням маскування. Боєприпаси для БПС зберігалися в підземному сховищі. Була організована цілодобова внутрішня охорона території. Місце розміщення взводу матеріального забезпечення, мало два входи, один з яких можна було використовувати як пожежний. Приміщення, в якому проводились роботи особовим складом майстерні №1, мало два входи, один з яких, виходив безпосередньо на двір.».

Щодо конкретних дій, які здійснювались позивачем, з контролю за дотриманням заходів безпеки при роботі з вибуховими речовинами і боєприпасами, позивач повідомив таке:

«Дав відповідні вказівки командиру взводу матеріального забезпечення, та перевірив їх виконання, для забезпечення дотримання заходів безпеки при роботі з вибуховими речовинами і боєприпасами саме:

боєприпаси, що використовувались для ударних БПЛА, зберігалися в підземному сховищі, в штатній укупорці, на піддонах, при чому підривачі зберігалися в встановленому виробником в штатній укупорці місці у відповідному пакуванні;

приміщення в якому проводились роботи з боєприпасами, згідно мого розпорядження, було поділено перегородкою, на дві зони, в одній зоні, біля вхідних дверей зберігалися боєприпаси, що планувалося готувати до видачі на позиції, та боєприпаси, які вже підготовлені до видачі на позиції;

для проведення вогненебезпечних робіт, було облаштовано окреме робоче місце, в іншій будівлі, в окремому приміщенні, з обладнанням необхідним інструментом;

в самій майстерні, де проводились роботи з боєприпасами, були визначені робочі місця для проведення конкретних робіт, при чому слюсарні роботи проводились на окремому металевому верстаку;

була проведена робота, щодо обладнання робочих місць майстерні світлодіодними світильниками, з розрахунку, на одне робоче місце, один великий світильник;

була проведена робота, щодо забезпечення приміщень взводу матеріального забезпечення вогнегасниками, в приміщення майстерні №2, було три вогнегасника;

крім того всі детонатори, що знаходились в майстерні, зберігалися в металевій шафі.

Я регулярно відвідував розташування взводу матеріального забезпечення, здійснював огляди робочих місць (не рідше одного разу на тиждень) взводі матеріального забезпечення, конкретно робочих місць майстерні №1 та майстерні №2, з метою перевірки дотримання заходів безпеки при роботі з вибуховими речовинами і боєприпасами, а також заходів пожежної безпеки та безпеки праці.

Результатами моїх перевірок було проведено роботу, щодо дообладнання кожного робочого місця в майстерні №1, світлодіодними світильниками, потім було визначено мною, що необхідно в приміщенні в якому розташовуються робочі місця майстерні №1, обладнати системою примусової витяжки, так як на більшості робочих місць проводились паяльні роботи, що приводило до значного забруднення димом, також була проведена робота, щодо забезпечення підрозділів взводу матеріального забезпечення необхідною кількістю вогнегасників.

Безпосередньо 06.12.2024 проводив заняття з особовим складом майстерні №2, щодо порядку збирання, нової для нас саморобної міни для дистанційного мінування типу «Крило-1», заняття проводилось з дозволу начальника штабу бригади, полковника ОСОБА_38 , про що йому було відправлено через вотсап відповідний відео звіт. Під час заняття наголошував на необхідність дотримання мір безпеки під час поводження з вибуховими речовинами і боєприпасами.».

Суд зазначає, що у поясненнях інших військовослужбовців, що були отриманні під час проведення службового розслідування, відсутні заперечення щодо викладеного позивачем, зокрема щодо вчинених ним дій по контролю за протипожежним режимом, правилами пожежної безпеки, правилами зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин.

Разом з цим, Комісією не було взято до уваги вказані пояснення позивача за відсутності їх спростувань.

За результатами службового розслідування було встановлено допущення позивачем протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, проте конкретно не зазначено, у чому саме виразились вказана бездіяльність, які саме дії мав би вчинити позивач і який причинний зв`язок між невчиненням конкретних дій та завданою шкодою.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Суд зазначає, що під час розгляду справи по суті у судовому засіданні, а також у відзиві на адміністративний позов, відповідачем не доведено вину позивача і причинний зв`язок між його бездіяльністю та наслідками, що настали. Твердження відповідача про наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, його вину у завданні збитків державі та про обґрунтованість висновків службового розслідування, які містять усі необхідні відомості для прийняття вмотивованого рішення, мають загальний та неконкретний характер.

Сам по собі факт наявності у особи службових обов`язків щодо організації та контролю за дотриманням вимог пожежної безпеки не може бути достатньою підставою для автоматичного визнання її винуватою у невиконанні таких обов`язків чи у настанні наслідків у вигляді пожежі. Вина особи має встановлюватися виключно на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують конкретні дії або бездіяльність, що перебувають у причинному зв`язку з настанням шкоди.

Відповідно, не применшуючи того, що пожежа у військовій частині спричинила значний суспільний резонанс та негативно вплинула на авторитет Збройних Сил України, суд наголошує, що сам по собі цей факт не може розглядатися як підстава для визнання особи винною у її виникненні без належного доказового підтвердження.

Як слідує зі спірного наказу, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «пониження в посаді».

Не заперечуючи наявність у відповідача дискреційних повноважень щодо здійснення дисциплінарного провадження та вибору виду дисциплінарного стягнення, суд однак зазначає, що закріплена за суб`єктом владних повноважень можливість з поміж декількох варіантів правомірної поведінки (рішень) обирати один (одне) на власний розсуд не надає права робити це свавільно і не означає, що судовий контроль за такими діями та рішеннями неможливий взагалі.

Суд зауважує, що хоч суд й обмежений в правовій оцінці та перевірці на предмет обґрунтованості актів та дій органів публічної влади під час виконання ними дискреційних повноважень, водночас повинен проконтролювати, чи не є викладені у них висновки суб`єкта владних повноважень щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими.

З урахуванням усього вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення на позивача не може бути накладено, оскільки відповідачем не доведено самого факту учинення ним дисциплінарного проступку (порушення військової дисципліни).

Щодо притягнення позивача до повної дисциплінарної відповідальності, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Пунктами 4, 5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частинами 1-4 статті 3 Закону №160-ІХ встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Види матеріальної відповідальності розмежовані законодавцем на обмежену матеріальну відповідальність (ст.5 Закону №160-ІХ), повну матеріальну відповідальність (ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ), підвищену матеріальну відповідальність (ч.3 ст.6 Закону №160-ІХ).

Так, відповідно до ч.1 ст.5 Закону України від 03.10.2019р. №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Отже, кваліфікуючою ознакою обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

З наведеного слідує, що настання повної матеріальної відповідальності за п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ (у тому числі і за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Статтею 8 Закону №160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Так, згідно вказаної статті Закону №160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч. 3 ст. 8 Закону №160-ІХ).

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом (ч. 4 ст. 8 Закону №160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч. 5 ст. 8 Закону №160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. (ч. 6 ст. 8 Закону №160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис. (ч. 7 ст. 8 Закону №160-ІХ).

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди. (ч. 8 ст. 8 Закону №160-ІХ).

Частиною 2 статті 11 Закону №160-ІХ визначено, що якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №160-ІХ стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Аналіз викладених норм, дає підстави вважати, що підставою для застосування до військовослужбовця відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та безпосередня вина особи в завданні шкоди, однак слід зауважити, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Разом з цим, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.05.2023 року у справі №2540/3014/18 зі змісту Положення № 243/95-ВР, яким регулюються спірні правовідносини, слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди. При цьому поведінка військовослужбовця має бути протиправною та перебувати у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також необхідно встановити вину особи у заподіянні шкоди, яка за формою може бути умисною або вчинення діяння з необережності. Зазначені обставини відповідно до приписів пункту 19 Положення № 243/95-ВР мають бути встановлені під час службового розслідування та відображені у акті, складеному за його результатами.

Як було встановлено, відповідачем ані в Акті службового розслідування, ані під час судового розгляду не наведено які конкретні дії мав вчинити позивач та не вчинив, що призвело до виникнення пожежі 08.12.2024 році в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення та взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 .

Службовим розслідуванням не встановлено наявність причинного зв`язку між поведінкою позивача і настанням шкоди, вина позивача у заподіянні шкоди, які згідно з вимогами Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Відповідачем також не доведено необхідність застосування саме такого виду матеріальної відповідальності, як повна матеріальна відповідальність.

Суд зазначає, що кваліфікуючою ознакою обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.

У свою чергу настання повної матеріальної відповідальності за пунктом 1 частини 1 статті 6 Закону № 160-ІХ (у тому числі за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно, як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості не усвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, тобто відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

В Акті службового розслідування встановлено, що вина підполковника ОСОБА_1 виражена у формі необережності у виді протиправної недбалості, при цьому, позивача все одно притягнуто до повної матеріальної відповідальності, не навівши підстав такої необхідності.

Відповідачем не доведено існування такої підстави для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, як вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення. У цій справі відповідачем до суду не надано доказів, що на час притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності стосовно нього ухвалено судом вирок або відносно позивача здійснювалось досудове розслідування за фактом учинення ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 425 Кримінального кодексу України, у ході якого встановлені причини завдання шкоди, її розмір та винна особа.

Крім того, оскарженим наказом позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності «солідарно», у рівних частках разом з іншими військовослужбовцями - заступником командира батальйону безпілотних систем з тилу підполковника ОСОБА_19 , майстром-електриком рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем солдатом ОСОБА_9 , майстром відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 1-го механізованого батальйону солдатом ОСОБА_11 , командиром взводу обслуговування та ремонту батальйону безпілотних систем молодшим сержантом ОСОБА_12 .

Однак притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності солідарно прямо суперечить припису частини 8 статті 8 Закону №160-IX, відповідно до якої у разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Суд наголошує на тому, що ні оскаржений наказ, ані акт службового розслідування не містять сум, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, у тому числі і з позивача, які б були визначені саме з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання кожним з них шкоди.

При цьому, в Акті службового розслідування зафіксовані різні форми вини вказаних військовослужбовців, різні дії/бездіяльність цих осіб, що призвели до виникнення пожежі і, як наслідок, знищення майна, а також різна ступінь їх відповідальності з огляду на посадові обов`язки кожного.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено достатніх обґрунтувань та підстав притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Отже, за встановлених судом фактичних обставини справи, можливо дійти до висновку про те, що службове розслідування в частині, що стосується позивача, було проведено без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності. Як наслідок, в описовій частині акта службового розслідування не міститься обґрунтування причин та умов, що сприяли правопорушенню, належним чином не проаналізовано факт перебування позивача в оперативному підпорядкування командира іншої частини, не наведено мотиви відхилення пояснень позивача щодо вчинених ним дій на виконання обов`язків щодо контролю за протипожежною безпекою.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що пункти Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2025 року №565 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження в посаді» з позбавленням виплати премії за січень 2025 року та притягнення до матеріальної відповідальності (солідарно) у розмірі 6 617 391,34 грн. за знищене військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження зі стягненням суми завданої шкоди; стягнення суми збитків, завданих державі у розмірі 20% з грошового забезпечення підполковника ОСОБА_1 до повного стягнення суми у розмірі 6617 391,34 грн. є протиправними, а відтак, підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, питання щодо розподілу витрат зі сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування окремих пунктів наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати другий та третій пункти наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2025 року №565 «Про результати службового розслідування».

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2025 року.

Суддя А.А. Радчук