Справа № 240/14208/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/14208/25

категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 03.03.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Адміністративні штрафи та інші санкції" (код платежу 21081100) в сумі 1020,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 03.03.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500) в сумі 680,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми - форми "Р" № від 03.03.2025 року про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500) в сумі 2896240,23 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 03.03.2025 року про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" (код платежу 11011001) в сумі 241353,35 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що спірні повідомлення-рішення були прийняті на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.01.2025 року №2303/06-30-24-07/, однак, відповідачем не було дотримано в повному обсязі процедуру проведення перевірки та не вжито заходів для отримання документів, в зв`язку з чим такі повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач, серед іншого, вказує, що з наказом на перевірку, відомостями про дату початку та місце проведення перевірки він не був ознайомлений до її початку. Крім того, зауважує, що наказ від 13.01.2025 року № 121-п не був вручений позивачу ні нарочним, ні рекомендованим листом з повідомленням, з чого слідує, що у податкового органу були відсутні підстави для проведення перевірки, яка до того ж призначена на 20.01.2025 року з порушенням 30-денного строку.

Позивач також стверджує, що контролюючий орган дійшов свого висновку про те, що загальний річний оподатковуваний дохід позивача за 2020-2023 роки складає 14010573,86 грн., не на підставі аналізу первинної документації, а на підставі інформації з листів Головного слідчого управління Національної поліції № від 20.11.2024 року та № 2388-2025 від 07.01.2025 року і висновку Аналітичного дослідження ДПС України від 15.04.2024 №102/99-01)-08-01-03-20/ про рух коштів за банківськими рахунками, відкритими позивачем.

Посилання відповідача на матеріали кримінального провадження позивач вважає необґрунтованими, оскільки його зроблено в межах незакінченого досудового розслідування за відсутності обвинувального вироку. За таких обставин, як вказує позивач, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора, якого не містять у собі долучені до матеріалів справи відповідачем матеріали кримінального провадження, і в тому обсязі, в якому це визнається можливим, відтак, докази з боку відповідача не можуть бути допустимими.

Позивач також стверджує, що згідно проведеної на його замовлення економічної експертизи, виконаної ТОВ "Експертно-дослідна служба України", висновки, викладені відповідачем в акті перевірки від 29.01.2025 року, документально не підтверджуються.

За доводами позивача, висновок має ключове значення для оцінки процедурної частини перевірки. У своєму висновку експерт аналізує відповідність дій ДПС процедурам, передбаченим Податковим кодексом України; здійснює аналіз фактичного змісту акта перевірки, ППР та підстав їх винесення; виявляє розбіжності між реальними банківськими операціями та обґрунтуванням донарахувань. Відтак, експертна оцінка є не просто допустимою, а необхідною для встановлення істини у справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №240/14208/25. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 25.06.2025 року об 11:00 год.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що вина ОСОБА_1 доводиться недбалістю даного платника податку, яка полягає у відсутності подання та декларування у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2020, 2021, 2022, 2023 роки отриманого доходу у вигляді грошових коштів на розрахункові та карткові рахунки від фізичних осіб та підприємств невідомого походження.

За твердженням відповідача, за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 рік при здійсненні фінансових операцій на банківські рахунки, відкриті ОСОБА_1 , надійшли кошти у сумі 14010573,85 грн. Позивачу слід було подати до податкового органу податкові декларації про майновий стан і доходи за 2020-2023 рік, задекларувати в них всі суми, що надходили на розрахункові рахунки від фізичних осіб та підприємств у значних розмірах у якості перерахування з карток фізичних осіб, поповнення через термінали та інших переказів/поповнень карткового рахунку ОСОБА_1 та, відповідно, самостійно сплатити з вищевказаної суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за 2020-2023 рік.

Однак, як вказує відповідач, податкові декларації за 2020-2022 роки позивач не подавав. В податковій декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, яку позивачем подано 30.04.2024 року, в р.10.13 "Інші доходи" задекларовано лише дохід (виграші та призи) від ТОВ "Спейсикс" в сумі 11608,97 грн., яка не надходила на розрахункові/карткові рахунки, відкриті в банках фізичною особою ОСОБА_1 , а податки і збори з якої утримано податковим агентом.

За розрахунками відповідача, сума загального оподатковуваного доходу за 2020 - 2023 рік, яка за результатами перевірки підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 %, становить 2521903,29 грн. (14010573,85 х 18%). Сума загального оподатковуваного доходу за 2020-2023 рік, яка підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%, становить 210158,61 грн. (14010573,85 х 1,5%).

На думку відповідача, дії позивача мають ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Щодо долучення висновку експерта №1250/05/2025 від 21.05.2025 року відповідач зазначив, що позивачем у позовній заяві не наведено достатніх аргументів необхідності застосування спеціальних знань під час надання оцінки висновкам акту документальної позапланової невиїзної перевірки №2303/06-30-24-07/ НОМЕР_1 від 29.01.2025 року.

Позивач у відповіді на відзив додатково звернув увагу на те, що податковий орган проводив перевірку за відсутності у суб`єкта владних повноважень законних підстав на її проведення. Стверджує, що акт від 14.01.2025 року був оформлений не за податковою адресою платника податків - АДРЕСА_1 , а складений працівниками ДПС в установі, яка не уповноважена проводити податкові перевірки - у приміщенні Головного слідчого управління Національної поліції України в місті Києві, що є істотним процедурним порушенням.

Вказує, що контролюючий орган не вказав, що намагався здійснити вручення наказу або повідомлення за цією адресою у спосіб, передбачений п. 42.2 ПКУ, тобто шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення. Спроба вручити документи в іншому місті та в приміщенні стороннього органу (НПУ) суперечить принципу належного повідомлення і не відповідає процедурі, визначеній Податковим кодексом України.

Згідно доводів позивача акт від 14.01.2025 року про відмову від вручення не є доказом належного повідомлення про перевірку, а отже, не може бути юридичною підставою для початку документальної позапланової невиїзної перевірки.

Окремо позивач зауважив, що у наказі про проведення перевірки № 121-п від 13.01.2025 року дата винесення наказу вписана від руки, що, на думку позивача, є прямим свідченням того, що документ не було сформовано у системному порядку в момент підписання, а натомість дата підлаштовувалась під подальші події, зокрема, під акт вручення/відмови 14.01.2025 року не за місцем податкової адреси позивача.

Позивач вважає, що такий спосіб оформлення вказує на відсутність наміру здійснювати поштове повідомлення платника податків про перевірку; порушення вимог п.79.4 ПКУ, який передбачає 30-денний строк з моменту належного повідомлення; формальність дотримання процедур, передбачених ПКУ, що позбавляє перевірку правової сили.

У підготовчому судовому засіданні 25.06.2025 року оголошено перерву до 08.08.2025 року о 10:30 год. для надання можливості подання додаткових доказів.

В судовому засіданні, що відбулося 08.08.2025 року, було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2025 року об 11:00 год.

Відповідно до протоколу судового засідання від 03.09.2025 року в засіданні суду було оголошено перерву до 24.09.2025 року об 11год 00 хв.

05.09.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження з метою процесуальної економії та в зв`язку з поданням усіх необхідних доказів в обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача проти заявленого клопотання не заперечувала, в зв`язку з чим суддею в судовому засіданні 24.09.2025 року ухвалено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки складено акт від 29.01.2025 року за № 2303/06-30-24-07/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 (надалі - акт перевірки) та 30.01.2025 року направлено поштою з повідомленням про вручення. Акт вручено одержувачу 10.02.2025 року за адресою: с.Вигів.

Висновки зазначеного акта перевірки обґрунтовані, зокрема, тим, що згідно інформації, отриманої з листів Головного слідчого управління Національної поліції України № від 20.11.2024 року та № 2388-2025 від 07.01.2025 року і висновку Аналітичного дослідження ДПС України №102/99-00-08-01-03-20/ від 15.04.2024 року про рух коштів за банківськими рахунками, відкритими ОСОБА_1 , на які надходили кошти у якості перерахування з карток фізичних осіб, поповнення через термінали та інших переказів/поповнень карткового рахунку, зарахування коштів на розрахункові рахунки фізичної особи ОСОБА_1 , в період з 01.01.2020 по 31.12.2023 року на розрахункові та карткові рахунки ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 14077856,20 грн., в тому числі:

- заробітна плата в сумі 21191,62 грн.;

- перераховано з одного на інший рахунок платника кошти в сумі 46090,73 грн.;

- перерахування з карток фізичних осіб, поповнення через термінали та інші перекази/поповнення карткового рахунку, зарахування коштів в сумі 14010573,85 грн.

Також в акті перевірки зазначено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (далі - ЦБД ДРФО) у періоді з 01.01.2020 по 31.12.2023 року платнику податків ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід в 2020 році за ознакою 127 "Додаткове благо" у сумі 732,07 грн., в 2023 році - дохід за ознакою 101 "Заробітна плата" у сумі 26325,00 грн., а також дохід за ознакою "Виграші та призи" у сумі 11608,97 грн. В ході здійснення аналізу податкової інформації та відповідно до п.74.1, п.74.3 ст.74 Податкового кодексу встановлено, що дохід за ознакою 127 "Додаткове благо" у сумі 732,07 грн. та дохід за ознакою 111 "Виграші та призи" у сумі 11608,97 грн. від ТОВ "Топ Трейд ЛТД ", ТОВ "Подіум Кар Сервіс та Детейлінг", ТОВ "Спейсікс" на розрахункові рахунки ОСОБА_1 не надходили. Дохід за ознакою 101 "Заробітна плата" від ТОВ "Подіум Кар Сервіс та Детейлінг" надійшов сумі 21191,62 грн., тобто, сума нарахованої заробітної плати надійшла за мінусом утриманого податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО) та військового збору (далі - ВЗ).

Актом зафіксовано, що за результатами перевірки встановлені наступні порушення:

1) пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами і доповненнями), а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2020, 2021, 2022 рік;

2) пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, оскільки ОСОБА_1 занижено доходи, що підлягають оподаткуванню, в сумі 14010573,85 грн., в зв`язку з чим занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 2521903,29 грн., в тому числі: в 2020 році 10361,93 грн., в 2021 році 1014193,60 грн., в 2022 році 380672,89 грн., в 2023 році 1116674,87 грн.;

3) пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та п.167.1 ст.167, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення Кодексу", оскільки ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 31.12.2023 року, занижено доходи, що підлягають оподаткуванню в сумі 14010573,85 грн., у зв`язку з чим занижено військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 210158,61 грн., в тому числі: в 2020 році 863,49 грн., в 2021 році 84516,13 грн., в 2022 році 31724,26 грн., в 2023 році 93054,73 грн.;

4) пп. 44.1, п. 44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів.

Актом встановлено, що отримані ОСОБА_1 доходи в сумі 14010573,85 грн. відповідно до Податкового кодексу підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річних деклараціях про майновий стан і доходи в рядку 10.13 "Інші доходи", однак, ПДФО та ВЗ ОСОБА_1 у джерела виплати не перераховано. Декларації про майновий стан і доходи до Житомирської ДПІ, ГУ ДПС у Житомирській області за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 року не подавалися. В поданій декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік від 30.04.2024 року № задекларовано загальну суму доходу 37933,97 грн., а саме: в рядку 10.1 вказано дохід, нарахований (виплачений, наданий) у формі заробітної плати в сумі 26325,00 грн. з якого утримано податковим агентом ПДФО в сумі 4738,50грн. та військовий збір в сумі 394 грн., в колонці 10.13 "інші доходи" вказана сума доходу за ознакою 11 "Виграші та призи" у сумі 11608,97 грн., з якого утримано податковим агентом ПДФО в сумі 2089,61 грн. та військовий збір в сумі 174,14 грн. Відповідно, в колонці 10 задекларовано загальний оподатковуваний дохід в сумі 37933,97 грн. та нараховані ПДФО в сумі 6828,11 грн. та військовий збір в сумі 569,02 грн.

Перевіркою встановлено порушення пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України, а саме заниження інших доходів за період з 2020 по 2023 рік в сум 14010573,85 грн. у зв`язку з отриманням ОСОБА_1 на розрахункові/карткові рахунки за 2020-2023 роки грошових коштів (перерахування з карток фізичних осіб, поповнення через термінали та інших переказів/поповнень карткового рахунку) у сумі 14010573,85 грн. від фізичних осіб та підприємств у значних розмірах.

Як вказано в акті перевірки, розрахунок суми податкового зобов`язання: (14010573,85 х 18 % = 2521903,29 грн.)

Внаслідок отримання у 2020-2023 роках ОСОБА_1 від фізичних осіб та підприємств грошових коштів у сумі 14010573,85 грн. перевіркою встановлено порушення пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ та донараховано військовий збір у розмірі 210158,61 грн. (розрахунок суми податкового зобов`язання: 1401057,85 х 1,5 % = 53 210158,61 грн.).

На підставі висновків акта перевірки № 2303/06-30-24-07/ від 29.01.2025 року ГУ ДПС у Житомирській області прийняті такі податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Адміністративні штрафи та інші санкції" (код платежу 21081100) в сумі 1020,00 грн. за порушення п. 44.1, п. 44.3, ст.44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.06.2017 року № 591;

- податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500) в сумі 680,00 грн., за порушення пп. 49.18.4, п. 49.18. ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2025 року про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування" (код платежу 11010500) в сумі 2896240,23 грн., з яких 2521903,29грн. - сума податкового зобов`язання та 374336,94 грн. штрафні санкції, за порушення п.п.164.2.20 п.164.2, п. 164.3 ст. 164, пп. 168.2.1 ст. 168, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2025 про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" (код платежу 11011001) в сумі 241353,35 грн., за порушення пп. 164.2.20, п. 164.2 п. 164.3 ст. 164, пп. 168.1.2 п. 168.1, п.п.1, пп. 1.2, пп. 1.3. п. 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України.

Незгода позивача з зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Житомирській області від 03.03.2025 року стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

За змістом п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За обставин цієї справи ГУ ДПС у Житомирській області була призначена і проведена саме документальна позапланова невиїзна перевірка.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 78.5 статті 78 ПК України обумовлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

За правилами пунктів 79.1, 79.2 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

Як зазначено в абзаці другому підпункту 86.7.3 пункту 86.7 статті 86 ПК України, відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

З аналізу наведених норм слідує, що проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків передує видача керівником (його заступником) контролюючого органу наказу. Можливість проведення контролюючим органом такого виду перевірки законодавець пов`язує з належним і завчасним повідомленням платника податків про її проведення на підставі наказу, у якому визначено підстави перевірки, її вид, питання, які будуть перевірятися, та за який період, строк проведення перевірки.

Відповідно до п. 78.1. Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1);

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4).

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За змістом абзацу пункту 44.6 статті 46 ПК України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як передбачено пунктом 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Тобто, платник податків не позбавлений права надати документи, пов`язані з документальною перевіркою, і після її завершення (якщо вони з об`єктивних причин не були надані під час перевірки або ж не були враховані контролюючим органом); такі документи відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення за результатами перевірки.

В наказі ГУ ДПС у Житомирській області від 13.01.2025 року № 121-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 є посилання на вказані норми ПК України.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, листом від 13.01.2025 року № 921/6/06-30-24-07, адресованим позивачу, податковий орган попередив позивача про проведення запланованої на 20.01.2025 року перевірки з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 01.01.2020 по 31.12.2023 року, запропонувавши надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, зокрема, банківські виписки про рух коштів в розрізі контрагентів, сум надходжень/списання та призначення платежу, завірені відповідною банківською установою; банківські довідки про відсутність руху коштів на рахунках за вказаний період або про невикористання рахунку у разі наявності такого факту; інші документи за період діяльності з 01.01.2020 по 31.12.2023 року, які не увійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із предметом фінансово-господарської діяльності.

Також відповідачем було складено повідомлення № 19/06-30-24-07 від 13.01.2025 року про дату, час і місце проведення перевірки.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач відмовився від підписання акту № 121-п від 13.01.2025 року та повідомлення про початок перевірки, про що було складено акт від 14.01.2025 року № 175/06-30-24-07- головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Житомирській області Лейченком ЦІ.І., в присутності старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України та слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України Задорожнього Сергія Віталійовича за присутності позивача в приміщенні ГСУ НПУ за адресою: м. Київ, вул. Богомольця,10 при розгляді справи про адміністративні правопорушення.

Доводи позивача про те, що ненадсилання акта від 13.01.2025 року про початок перевірки за його податковою адресою: Житомирська область, Коростенський район, с.Вигів, вул. Мошківська, 15, свідчить про порушення процедури, встановленої податковим законодавством, судом до уваги не беруться, оскільки присутність позивача в приміщенні слідчого управління податкового органу під час складання акта про відмову підтверджує отримання ним інформації про перевірку та її підстави.

Факт відмови позивача від підписання наказу про проведення перевірки, зафіксований у відповідному акті, свідчить про те, що платник податків був ознайомлений із змістом наказу та повідомлений про проведення перевірки. Відсутність підпису платника податків на примірнику наказу чи ненадсилання копії такого наказу за податковою адресою у даному випадку не може розцінюватися як неналежне повідомлення, оскільки відмова позивача від підпису наказу не звільняє його від обов`язку виконання вимог законодавства та не нівелює факт повідомлення.

Водночас, до початку проведення перевірки чи під час перевірки позивач не надав жодних документів у спростування вини у вчиненому правопорушенні, хоча йому була забезпечена можливість для цього, про що свідчить складений відповідачем акт від 22.01.2025 року №48/06-30-24-07/ "Про ненадання документів для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки".

Крім того, така можливість існувала і під час судового розгляду справи. Натомість, позивачем не було надано будь-яких первинних документів у спростування висновків акту перевірки про допущені порушення.

Таким чином, дії контролюючого органу щодо повідомлення позивача, як платника податків, були здійснені належним чином, із забезпеченням умов для його обізнаності та реалізації права на надання пояснень і доказів, а посилання позивача на порушення процедури повідомлення не підтверджені жодними доказами і спрямовані лише на уникнення відповідальності

Посилання позивача на порушення контролюючим органом 30-денного строку між датою направлення (вручення) наказу про проведення перевірки та датою її початку не може свідчити про істотне порушення його прав чи бути підставою для визнання перевірки незаконною. Зміст зазначеної норми спрямований на забезпечення можливості платника податків ознайомитися з підставами та предметом перевірки й підготувати необхідні документи для її проведення. У даному випадку позивач був фактично повідомлений про проведення перевірки, був присутній у приміщенні Головного слідчого управління Національної поліції України під час складання акта про відмову від підпису наказу, отже був обізнаний про її проведення, підстави та строки. Жодних документів чи пояснень на спростування виявлених порушень або підтвердження законного походження отриманих коштів позивач не надав ані до проведення перевірки, під час перевірки, ані після її проведення, що свідчить про відсутність наміру скористатися своїм правом на захист. Таким чином, навіть за наявності формального порушення строку початку перевірки, воно не призвело до обмеження прав позивача, не вплинуло на можливість надати документи чи пояснення, а відтак не може мати наслідки для законності висновків контролюючого органу. Дії податкового органу в сукупності відповідають вимогам добросовісності, пропорційності та спрямовані на виконання покладених на нього функцій контролю, тому доводи позивача не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані.

Таким чином, на переконання суду, за встановлених обставин у відповідача були правові підстави для призначення та проведення позапланової документальної невиїзної перевірки.

По суті виявлених податковою перевіркою порушень, що покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.

Відповідач на підставі інформації, отриманої листами Головного слідчого управління Національної поліції України № від 20.11.2024 року та № 2388-2025 від 07.01.2025 року і висновку Аналітичного дослідження ДПС України від 15.04.2024 року №102/99-00-08-01-03-20/ про рух коштів за банківськими рахунками, відкритими позивачем, відомостей ЦБД ДРФО про джерела/суми нарахованого доходу, встановив, що у періоді з 01.01.2020 по 31.12.2023 року платнику податків ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід в 2020 році за ознакою 127 "Додаткове благо" від ТОВ "ТОП ТРЕЙД ЛТД" у сумі 732,07 грн. та дохід за ознакою 101 "заробітна плата" в 2023 році від ТОВ "ПОДІУМ КАР СЕРВІС ТА ДЕТЕЙЛІНГ" у сумі 26325,0 грн., а також дохід за ознакою 111 "Виграші та призи" в 2023 році від ТОВ "СПЕЙСИКС" у сумі 11608,97 грн. В ході здійснення аналізу податкової інформації встановлено, що доходи за ознакою 127 "Додаткове благо" у сумі 732,07 грн та дохід за ознакою 111 "Виграші та призи" у сумі 11608,97 грн. від вищевказаних суб`єктів господарювання на розрахункові рахунки ФО ОСОБА_1 не надходили.

Всього на розрахункові та карткові рахунки надійшли кошти за 2020-2023 рік в сумі 14077856,20 грн., у тому числі:

- заробітна плата в сумі 21191,62 грн.,

- перераховано з одного на інший рахунок платника в сумі 46090,73 грн.;

- перерахування з карток фізичних осіб, поповнення через термінали та інші перекази/поповнення карткового рахунку, зарахування коштів в сумі 14010573,85 грн.

Суд зазначає, що стаття 83 ПК України встановлює перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок. Підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України до таких матеріалів відносить, зокрема, податкову інформацію.

У підпункті 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України вказано, що податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року №2657-XII "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 72.1.3 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків.

За правилами пункту 73.1 статті 73 ПК України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

Отже, наведене вказує на те, що висновки податкового органу за наслідками здійсненого ним контрольного заходу можуть, серед іншого, ґрунтуватись і на податковій інформації, до якої відносяться будь-які відомості та/або дані, що стосуються предмета перевірки. Надана банками, іншими фінансовими установами інформація відноситься до податкової та є підставою для врахування при формуванні висновків про дотримання чи порушення платником податків норм податкового законодавства.

В той же час платник податків, який не згоден із відповідністю такої інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, які спростовують доводи суб`єкта владних повноважень. Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся. У разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть: про відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.

Суд зауважує, що позивач не заперечив та не спростував факт надходження у 2020-2023 роках грошових коштів у сумі 14077856,20 грн. на банківські рахунки, які йому належать.

Не надано ні контролюючому органу (на будь-якому етапі податкової перевірки), ні суду пояснень та будь-якого документального підтвердження щодо правової природи отриманих позивачем на його банківські рахунки коштів, що вказує на неспроможність документально спростувати висновки податкового органу про отримання позивачем у 2020-2023 роках доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.

Підсумовуючи сказане, суд під час розгляду справи не встановив такі порушення процедури проведення документальної невиїзної перевірки та оформлення акта перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Відтак, підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з процедурними порушеннями, які, на думку позивача, існували при призначенні та проведенні документальної невиїзної перевірки та оформлення її результатів, належними доказами не підтверджені.

Надаючи оцінку податковому повідомленню - рішенню від 03.03.2025 року № про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та фінансових санкцій, яка підлягає сплаті до бюджету, в сумі 2896240,23 грн., з яких 2521903,29 грн. сума заниження податку на доходи фізичних осіб та 374336,94 грн. штрафна санкція, а також податковому повідомленню - рішенню № від 03.03.2025 року про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 241353,35 грн., з яких 210158,61 грн. сума заниження військового збору, що нараховується з чистого оподатковуваного доходу, та 31194,74 грн. штрафна санкція, суд дійшов такого висновку.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю тощо.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Статтею 165 ПК України визначено доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

За правилами підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Відповідно до пункту 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Аналіз наведених норм права вказує, що будь-які кошти, які надходять фізичній особі на її картковий банківський рахунок, є доходом, якщо особа не доведе, що ці кошти не підпадають під виключення, які визначені статтею 165 ПК України.

Під час податкової перевірки відповідачем було встановлено, що у 2020-2023 роках наявні значні обсяги переказів на рахунки позивача, обсяг зарахувань на банківські рахунки становить 14077856,20 грн.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено статті 168 ПК України. Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Як передбачено підпунктом 168.2.2 пункту 168.2 статті 168 ПК України, особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Суд наголошує, що за загальним правилом кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір. При цьому ПК України відносить до доходів фізичної особи будь-які доходи, отримані платником податків у відповідному періоді, окрім тих, що не підлягають оподаткуванню, чи підлягають зменшенню на суму податкової знижки або ж із застосуванням меншої ставки податку.

Заперечуючи проти доводів контролюючого органу, позивач мав пояснити походження коштів та довести, що вони не є "іншим доходом" в розумінні статті 164 ПК України.

Оскільки під час перевірки відповідач встановив, що за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2023 року платник податків ОСОБА_1 отримав доходи у значній сумі, що надійшли на його банківські рахунки, а також враховуючи це та факт ненадання позивачем жодних первинних документів з приводу одержання такої суми коштів, відповідач цілком обґрунтовано встановив порушення підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" у зв`язку з отриманням платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 у 2020-2023 роках грошових коштів, в результаті чого не був нарахований та сплачений податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків та військовий збір за ставкою 1,5 відсотка від суми доходу.

Висновок експертизи, на який посилається позивач, не може братися до уваги, оскільки до нього не додано належних підтвердних документів матеріалів, на підставі яких експерт робив розрахунки (копій первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, податкової звітності тощо). Без таких додатків висновок є необґрунтованим і не має доказового значення.

Водночас, як вбачається з акту податкової перевірки від 29.01.2025 року та наданого відповідачем в ході судового розгляду справи податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, ТОВ "Топ Трейд Лтд", керівником якого згідно відомостей з ЄДР, є позивач, виплачено останньому 737,02 грн., з яких утримано податок.

Відтак, грошове зобов`язання у вигляді ПДФО та військового збору із суми доходу 737,02 грн., отриманого позивачем у 2020 році, має бути виключене з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відповідно, за №№ та .

Розмір ПДФО із суми 737,02 грн. складає 132,66 грн. (737,02 грн. х 18 %), а розмір військового збору 11,06 грн. (737,02 грн. х 1,5%).

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2025 року слід скасувати в частині нарахування грошового зобов`язання (податку на доходи фізичних осіб) в розмірі 132,66 грн., а податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2025 року - в частині нарахування грошового зобов`язання (військового збору) в розмірі 11,06 грн.

При цьому, беручи до уваги, що штрафні санкції за вказаними податковими повідомленнями - рішеннями були нараховані за 2022-2023 роки, а дохід, з якого судом обчислено грошові зобов`язання у вигляді ПДФО та військового збору, що підлягають виключенню із загальної нарахованої податковим органом суми, отримано позивачем у 2020 році, розмір штрафних санкцій в оскаржених рішеннях відповідача залишається незмінним.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 03.03.025 року форми "ПС" № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1020,00 грн., прийнятому на підставі пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п.121.1 ст. 121 ПК України, а також податковому повідомленню-рішенню форми "ПС" № від 03.03.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 680,00 грн., прийнятому на підставі пп. 54.3.1 п. 54.3 ст.54, п. 120.1 ст. 120 ПК України, суд зазначає таке.

Як встановлено пп. 54.3.1 п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Відповідно до п. 121.1. ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

За приписами п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З огляду на наведені норми, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження надання відповідачем на вимогу податкового органу витребуваних документів, необхідних для проведення податкової перевірки, доказів своєчасного подання позивачем до ГУ ДПС у Житомирській області податкових декларацій про майновий стан і доходи у зв`язку із отриманими доходами у 2020-2023 роках, суд дійшов висновку, що відповідач, прийнявши оскаржені податкові повідомлення-рішення від 03.03.025 року форми "ПС" № та № , діяв правомірно, в зв`язку з чим позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи наведене вище, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем було сплачено 15140,00 грн. судового збору, в тому числі 4844,80 грн. згідно квитанції № 3486-2914-9214-7553 від 24.05.2025 року та 10295,20грн. - згідно квитанції №4636-2925-3143-4176 від 04.06.2025 року.

Зважаючи на те, що позовну заяву було подано позивачем в електронній формі та понижуючого коефіцієнту розмір судового збору за подання позову становить 12112,00грн. (15140 грн. х 0,8).

Таким чином, судовий збір в розмірі 3028,00 грн. підлягає поверненню позивачу як зайво сплачений. За поверненням судового збору позивач вправі звернутись із відповідною заявою у визначеному законом порядку.

Оскільки суд частково задовольнив позов та скасував ППР на загальну суму 143,72 грн. (136,66 + 11,06), що становить 0,005 % заявленої ціни позову, то на користь позивача має бути стягнуто 0,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, су

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (10003, вул. Юрка Тютюнника, буд. 7, м. Житомир, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03.03.2025 року № в частині нарахування грошового зобов`язання (ПДФО) в розмірі 136,66 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2025 року № в частині нарахування грошового зобов`язання (військового збору) в розмірі 11,06 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 0,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко