Справа № 420/27481/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1) від 23.07.2025 № 12; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2) зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.07.1993 31.07.2001, до пільгового стажу що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи з 01.01.2016 по 15.07.2025, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення, а саме 16.07.2025. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №1. Проте, отримала рішення відповідача-1, яким їй відмовлено в призначенні пенсії за віком за Списком №1 по ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі Закон України №1058-IV). В обґрунтування відмови у призначенні пенсії відповідач послався на ч.3 ст.114 Закон України №1058-IV та зазначив, що її посада відсутня у списку №1 визначеним постановою КМУ №461 від 24.06.2016р., що стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 18.08.2025р. відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, в якому вимоги не визнає, та вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви позивача. До Головного управління було надано лише заяву, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято Рішенням №12 від 23.07.2025, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу. Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача - відсутні. Оскільки повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції Пенсійного фонду, суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідач-1 не скористався правом на подачу відзиву на позов.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 1974р.н., яка має медичну освіту за дипломом №030112 від 30.06.1993 року звернулась 16.07.2025 року до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №1.

Її заява за принципом екстериторіальності була передана на вирішення до ГУ ПФУ в Запорізькій області та Рішенням якого №12 від 23.07.2025 року відмовлено в призначені пенсії оскільки на момент звернення 16.12.2024 року не має права на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1. Та у рішенні вказано, що в результаті розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 05.07.1993 року по 31.07.2001 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1997 року (стаж зараховано частково з 13.12.1994 року по 12.12.1997 рік догляд за дитиною до трьох років ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 01 01.1998 по 31.07.2001 рік згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державною соціального страхування), оскільки дата початку роботи раніше, ніж дата заповнення вищезазначеної трудової книжки. Вказаний період роботи потребує уточнення. Додатково зазначено, шо не враховано пільгову довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №29 від 15 07.2025 року, оскільки посада «рентгенолаборант рентгенологічного відділення та кабінету» згідно вищезазначеної пільгової довідки не відповідає посаді «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)» згідно Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24 06.2016 року. Вказана інформація потребує уточнення

Позивач не погодився із вказаним рішенням та звернувся до суду з позовом.

Джерела права та висновки.

Спірним питання по справі є чи відноситься посада «Рентгенолаборант» до посад, які відносяться до Списку №1 встановлений постановою КМУ №461 від 24.06.2016р.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України №1058-IV.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За правилами п.2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV в редакції чинній до 01.01.2018р., пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: серед іншого, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"

Згідно з пунктом "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон України №1788-XII), у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №1 визначено пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ (далі - Закон № 1058-ІУ) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12. 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пунктів 4, 4.1, 4.2 та 4.3 зазначеного вище Порядку та пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі - Порядок №422), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, Закон №213-VIII від 02.03.2015 набув чинності з 01.04.2015р.

відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно пункту 4.4 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5- річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

У свою чергу пунктом 11 Порядку №442 визначено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - постанова КМУ №637) та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №10, чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно запису за №7 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.10.1997р. позивачка з 01.01.2016 працює у Комунальній установі «Міська поліклініка 6» на посаді рентген-лаборанта,

За результатами атестації робочого місця відноситься до переліку за списком №1 що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно запису №8 від 31.03.2019 року звільнена з посади

Згідно запису №9 від 01.04.2019 року прийнята на посаду рентгенлаборанта КНП «Консультативно-діагностичний центр 6» КНП за переведенням . За результатами атестації робочого місця відноситься до переліку за списком №1 що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Запис про звільнення відсутній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено нова редакція списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою КМУ №461 були внесені зміни до розділу XIX списку №1, а саме, у даний розділ включені посади молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Відповідно до вимог ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розділу XIX «Охорона здоров`я», списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи, за результатами атестації робочих місць та повної трудової зайнятості, мають серед іншого молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів).

Професійна назва "рентгенлаборант" міститься у Національному класифікаторі професій України ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327.

В редакції Списку № 1, введеному в дію постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, законодавець пішов шляхом не зазначення в Списку №1 конкретних посад згідно з Національним класифікатором професій України ДК 003:2010, а шляхом зазначення всієї номенклатури спеціальностей «молодших спеціалістів з медичною освітою».

Зазначений підхід розкривається в Положенні про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742.

Згідно з п.1.6, п.4.14 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою та пункту 12 «Рентгенологія» додатку 1 до п.1.6 цього Положення, атестація проводиться за спеціальностями, передбаченими Номенклатурою спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою (додаток 1) з урахуванням вимог кваліфікаційних характеристик молодших спеціалістів з медичною освітою. При цьому, робота на посаді рентгенлаборанта зараховується до стажу роботи за спеціальністю «ренгенологія», що включена до номенклатури спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою.

Відповідно, позиція Списку №1 «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)», поширюється на рентгенлаборантів у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах передбачених цією позицією списку.

З наведеного слідує, що за новою редакцією Списку № 1 та Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742, посада ренгенлаборанта відноситься до номенклатури посад молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів).

Пунктом 3 Порядку №383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Також, Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №129/3424/15-а дійшов висновку, що стаж роботи на посаді «рентгенлаборант» підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Більше того, як вже зазначалось, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Матеріалами позовної заяви підтверджується, що позивач у спірний період працювала і виконувала постійну роботу рентгенлаборанта, що передбачено Списком №1.

Також в матеріалах справи наявні копії наказів: головного лікаря КУ «Міська поліклініка 6» №110 від 16.06.2016 року про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством з додатком №1; Директора КНП «Консультаційно-діагностичного центру 6» ОМР від 03.04.2019 № 113/1 про результати атестації робочих місць за умовами праці у рентген відділенні, з яких вбачається, що робочі місця серед яких "рентгенолаборант" за своїми умовам відповідають вимогам на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1.

Отже, період роботи позивача в період з 01.01.2016 року по 15.07.2025 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

При цьому згідно довідки №18 від 15.07.2025 року складеною КНП « Консультаційно-діагностичного центру 6» ОМР позивач у вказаному періоду перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 05.08.2019 по 19.08.2019 року, з 25.07.2022 по 07.08.2022 року, з 06.07.2023 року по 07.07.2023 року , з 05.12.2024 року по 05.02.20225 року, а тому ці періоди не підлягають включенню у пільговий період.

Щодо вимоги зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.07.1993 по 31.07.2001, то суд зазначає наступне.

Відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив, як на підставу для неврахування записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.10.1997 року періодів роботи з 05.07.1993 року по 31.07.2001 року через те, що дати початку роботи вказана раніше ніж дата заповнення трудової книжки.

Згідно запису №1 від 05.07.1993 року позивач прийнята на посаду медсестри відділення полосної хірургії Військово-морського червонознаменого шпиталю ім.академіка Пірогова М.І. за наказом №186 від 05.07.1993 року.

Згідно запис у№3 переведена на посаду палатної медсестри за наказом №157а від 29.04.1998 року

Згідно запису №4 від 31.07.2001 року звільнена за власним бажанням ст.38 КЗпП України за наказом №290 від 30.07.2001 року. стоїть печатка установи та ПІБ посада особи та підпис яка внесла запис до трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.10.1997.

Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58).

Пунктами 1.1 Інструкції №58 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В пунктах 2.3, 2.4 Інструкції №58 закріплено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис (п.2.6 Інструкції №58).

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: г) про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників, зокрема (п.2.19 Інструкції №58).

Пунктом 1.5. Інструкції №58 визначено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. №301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Суд враховує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 18.11.2022 року у справі №560/3734/22, від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.

Вказані правові висновки підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також наголошує, що Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Тобто неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист під час вирішення питання призначення пенсії за віком.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 року по справі №593/283/17, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

А тому суд доходить висновку, що відповідач відмовляючи позивачу зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 05.07.1993 року по 31.07.2001 року діяв неправомірно.

Щодо позовної вимоги зобов`язати призначити пенсію за віком, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 58 Закону України №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивачки, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.4 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачкою, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивачки, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, частково не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 484,48грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.07.2025 № 12 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах (Список №1).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи з 01.01.2016 по 15.07.2025р. на посаді рентгенолаборанта та до страхового стажу зарахувати період роботи з 05.07.1993 31.07.2001р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2025 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484,48грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна. 83), .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний 158б, м.Запоріжжя, 69005) .

Суддя Е.А.Іванов