Справа № 160/23691/25
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23691/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Бурової А.Ю.

за участю:

представника позивача: Шевцової Т.В.,

представника відповідача: Терещенко О.В.,

представника третьої особи: Іскрук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 (суддя суду першої інстанції Сластьон А.О.) в адміністративній справі №160/23691/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , третя особа: Державне підприємство "КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ" про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Державне підприємство "КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ" про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасшахтозакриття» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасшахтозакриття».

Позовна заява обґрунтована тим, що станом на момент звернення до суду за Державним підприємством «Кривбасшахтозакриття», керівником якого є Бєлік Віталій Павлович, обліковується податковий борг у розмірі 52 880 432,36 грн. Контролюючим органом вживались заходи по погашенню заборгованості з Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» в межах повноважень, визначених ПК України, а саме відповідно до вимог ст. 59 Податкового кодексу України Державному підприємству «Кривбасшахтозакриття» було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу про сплату податкового боргу форми "Ю" від 11.02.2013 №111.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 87.13 статті 87 Податкового кодексу України, статями 289-2 КАС України, з метою недопущення безпідставних втрат бюджету та об`єктивного розгляду справи, позивач просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівнику Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу в сумі 52 880 432,36 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги податковий орган зазначив, що судом першої інстанції зроблено неправомірний висновок, що контролюючий орган має право звернутися до суду в межах тримісячного строку, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Від ДП "Кривбасшахтозакриття" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа вказує не необгрунтованість доводів позивача.

Позивачем подана відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Третя особа подала до суду заперечення на вдповідь на відзив позивача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Згідно з картки особового рахунку платника податків за Державним підприємством «Кривбасшахтозакриття» рахується заборгованість у розмірі 52 880432,36 грн.

Відповідно до п. 59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 11.02.2013 №111 на суму 68073,79 грн. та надіслано засобами поштового зв`язку на адресу ДП «Кривбасшахтозакриття». Податкова вимога отримана ДП «Кривбасшахтозакриття» 18.02.2013.

Згідно з вимогами п. 95.5 ст. 95 ПК України, 04.10.2022 уповноваженою особою контролюючого органу прийнято рішення №99/32975178/486 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Рішення податкового органу вручено представнику ДП «Кривбасшахтозакриття» 13.10.2022.

На виконання вищезазначеного рішення, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протягом лютого-травня 2025 року направлено до банківських установ платіжні інструкції.

У зв`язку із непогашенням заборгованості протягом 240 календарних днів з дати вручення ДП «Кривбасшахтозакриття» рішення та податкової вимоги про сплату податкового боргу, позивач звернувся з цим позовом до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ДП «Кривбасшахтозакриття» - Бєліка Віталія Павловича.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні достатні підстави для застосування вказаних обмежувальних заходів.

Суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 289-2 КАС України встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень: саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог.

Такими підставами слід вважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указана норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. При цьому, вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби. А тому контролюючий орган чи інші суб`єкти владних повноважень не можуть самостійно «розтягувати» строки, визначені законом. Це прямо пов`язано з принципом, що суб`єкт владних повноважень «зв`язаний законом» і діє лише у межах строків, які встановив законодавець.

Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, законодавець передбачив об`єктивний критерій для обчислення строку звернення до адміністративного суду, який забезпечує належну реалізацію принципів юридичної визначеності, стабільності правовідносин та оперативності у вирішенні публічно-правових спорів. Недотримання цього строку позбавляє суб`єкта владних повноважень можливості реалізувати своє право на судовий захист, якщо не буде встановлено наявності поважних причин для його поновлення. Вказане забезпечує рівність інтересів суб`єктів владних повноважень та інших учасників адміністративного процесу, сприяє дисциплінованості та прогнозованості діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, унеможливлює зловживання процесуальними правами та гарантує ефективний судовий захист прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 120/2322/24 дійшов висновку, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.

При цьому, правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.09.2025 року по справі № 460/1354/25, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені у даній справі обставини, згідно з картки особового рахунку платника податків за ДП «Кривбасшахтозакриття» рахується податковий борг у розмірі 52 880432,36 грн.

Відповідно до п. 59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу за формою "Ю" від 11.02.2013 №111 на суму 68073,79 грн. та надіслано поштою на адресу ДП «Кривбасшахтозакриття», яку отримано останнім 18.02.2013.

Отже, 240 календарний день з моменту вручення платнику податкової вимоги сплинув 16.10.2013.

Водночас, право у податкового органу на звернення із позовом в порядку ст. 289-2 КАС України та відповідно до п. 87.13 ст. 87 ПК України виникло у податкового органу з 01.01.2022, з дати набуття чинності Законом України від 30.11.2021 №1914-IX.

Як видно з матеріалів справи, податковий орган звернувся до суду з позовом по даній справі 18.08.2025 року (водночас мав право та формальні підстави для подання такого позову з 01.01.2022), що свідчить про те, що він не скористався своїми владними повноваженнями у межах та у спосіб визначені законодавством (пунктом 87.13 статті 87 ПК України та статті 122 КАС України), при цьому жодних поважних причин такого пропуску ним не наведено.

При цьому, що стосується посилань податкового органу на те, що оскільки заборона виїзду за межі України є заходом забезпечення виконання рішення суду або рішення керівника податкового органу, то строк звернення до суду виплаває з його мети, визначеної п. 87.13, ст. 87 ПК України, та обмежується строком виконання відповідного рішення. Даний строк є спеціальним тому саме він повинен бути застосований до спірних відносин, то колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, оскільки за загальним правилом строк звернення до суду визначений КАС України, а не ПК. Більше того ні приписами п. 87.13 ст. 87 , ні іншими статтями ПК України не визначено будь-якого спеціального строку звернення контролюючого органу із позовною заявою про заборону виїзду керівника платника податку за межі території України, який триває протягом всього часу невиконання рішення керівника податкового органу про стягнення податкового боргу, як на те вказує позивач. Пункт 87.13 ст. 87 ПК України лише містить в собі визначення умов, за яких контролюючий орган може звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

На думку суду, наявність передбаченої законодавцем такої мети звернення до суду з позовом як забезпечення виконання рішення про стягнення податкового боргу, жодним чином не вказує на те, що строк звернення до суду з позовом в порядку п. 87.13 ст. 87 ПК України триватиме до тих пір, поки таке рішення не буде виконане платником податків, вказане не випливає також і зі змісту правових норм ПК України.

Більше того, колегія суддів вважає, що наявність визначеного Законом чіткого та зрозумілого строку звернення до суду з позовом про застосування обмежувальних заходів стосовно керівника платника податків у вигляді заборони виїзду, сприяє дисциплінованості учасників відповідних правовідносин, а своєчасне звернення до суду з відповідною позовною заявою сприяє досягненню визначеної законодавцем мети швидшому погашенню податкового боргу боржником. Таким чином, посилання податкового органу на те, що строк звернення до суду триває до виконання рішення про стягнення податкового боргу і саме це сприяє правовій визначеності в публічно-правових відносинах, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивачем не наведено суду поважних причин пропуску строку, не спростовано й того, що строк звернення до суду з таким позовом не порушено.

З урахуванням вищевикладеного, адміністративний позов податкового органу необхідно залишити без розгляду в силу приписів ст. 123 КАС України.

Питання пропуску позивачем строку звернення до суду залишилось поза увагою суду першої інстанції внаслідок чого допущено розгляд справи по суті позовних вимог замість залишення позову без розгляду, вказане свідчить про наявність підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст. 123, 243, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 325 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 в адміністративній справі №160/23691/25 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 20.10.2025.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш