Справа № 380/1171/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Львівсправа № 380/1171/25

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач), в якому із урахуванням заяви від 04 лютого 2025 року про зміну предмету позову просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови у застосуванні пільги як пенсіонеру МВС України у вигляді 50% знижки для ОСОБА_1 та членів його сім`ї плати за користування житлово-комунальними послугами та паливом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити з 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї пільгу у вигляді 50-відсоткової знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива, що була надана згідно з частиною четвертою статті 22 Закону України «Про міліцію».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, вийшов на пенсію у відставку та отримав пенсію відповідно до Закону України «Про міліцію». Як пенсіонер внутрішніх справ позивач та члени його сім`ї мають право відповідно до Закону України «Про міліцію» на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива довічно, що підтверджується довідкою від 07 квітня 1997 року № 91/10589. У відповідь на звернення позивача стосовно надання йому та членам його сім`ї відповідних пільг відповідач своїм листом відмовив у їх наданні, покликавшись на те, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність, а Закон України «Про Національну поліцію» таких пільг не передбачає. Зазначену відмову відповідача позивач уважає протиправною та такою, що порушує його права, оскільки відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідну пільгу позивач отримав під час виходу на пенсію довічно на підставі чинного на той момент законодавства, тому стверджує, що вона не може бути скасована у зв`язку зі змінами в законодавстві.

З огляду на вказане позивач просить поданий ним позов задовольнити повністю.

Відповідач, належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 28 січня 2025 року, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказане, враховуючи неподання належно повідомленим відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, суд вирішує цю справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 27 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача належно засвідчену копію заяви позивача від 29 листопада 2024 року із доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року повторно витребувано у відповідача належно засвідчену копію заяви позивача від 29 листопада 2024 року із доданими до неї документами.

Витребувані докази відповідач подав до суду 15 серпня 2025 року.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 22 січня 2020 року.

Згідно з довідкою Дрогобицького міського відділу УМВС України у Львівській області від 07 квітня 1997 року № 91/10589 ОСОБА_1 та члени його сім`ї мають право довічно відповідно до Закону Української РСР «Про міліцію», введеного в дію постановою Верховної Ради УРСР від 25 грудня 1990 року № 583-ХІІ, на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 29 листопада 2024 року, в якій просив поновити належне йому раніше право на отримання 50-відсоткової знижки з оплати комунальних послуг.

До цієї заяви позивач долучив: копію довідки Дрогобицького міського відділу УМВС України у Львівській області від 07 квітня 1997 року № 91/10589; витяг № 012143/31-2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; заяву про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу.

Листом від 18 грудня 2024 року № 27541-29804/Г-52/8-1300/24 відповідач повідомив позивача у відповідь на його заяву від 29 листопада 2024 року, зокрема про те, що з втратою чинності Закону України «Про міліцію» особи, які мали право на пільги на підставі цього Закону, з 07 листопада 2015 року втратили право на пільги; пільги на оплату житлово-комунальних послуг Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено.

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні йому пільги як пенсіонеру МВС України у вигляді 50% знижки для нього та членів його сім`ї за користування житлово-комунальними послугами та паливом, звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 22 Закону України «Про міліцію» за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом.

Пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

04 червня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» (набрала чинності 01 липня 2015 року), якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку його дія поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні).

З 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», зокрема і норма статті 22, згідно з якою позивач як колишній працівник міліції мав право на 50-відсоткову знижку плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Отже, позивач мав право на пільги, встановлені безпосередньо Законом України «Про міліцію», до 07 листопада 2015 року.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Пункт 15 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено зазначеним вище абзацом другим Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», який прийнятий з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей.

Суд зауважує, що Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм, які б передбачали пільги зі сплати житлово-комунальних послуг, електроенергії та палива не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих осіб, які виходять на пенсію після набрання цим законом чинності.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Тому, враховуючи те, що останнім у часі є Закон України «Про Національну поліцію», то пріоритетними у цій правовій ситуації є положення саме цього Закону, які в частині втрати чинності Законом України «Про міліцію» не скасовувалися та не змінювалися, не визнавалися неконституційними, тобто є чинними.

Отже, оскільки пільги зі сплати житлово-комунальних послуг в Законі «Про Національну поліцію» не передбачені, суд доходить висновку про те, що відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 484/655/16-а, від 17 квітня 2018 року у справі № 243/4524/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 183/7517/15, від 20 березня 2019 року у справі № 367/6940/16-а, від 15 травня 2019 року у справі № 159/1783/16-а, від 09 квітня 2020 року у справі № 524/5284/16-а, від 16 березня 2021 року у справі № 826/1792/18, які суд ураховує на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, суд зауважує, що встановлені діючим законодавством пільги не є довічними як на цьому акцентує увагу позивач у позовній заяві, а залежать від конкретних положень чинного законодавства, яке визначає, чи надаються пільги певній категорії осіб, чи ні.

Не можна вважати пільги і досягнутою соціальною гарантією, яку забороняється звужувати за нормами Конституції України, оскільки пільги безпосередньо пов`язані із правовим статусом певної особи, а не із досягненням особою певних соціальних гарантій, як, наприклад, набуття права на призначення пенсії чи її перерахунок, яких особу неможливо позбавити наступними змінами в законодавстві.

Тобто у разі зміни правового статусу працівника міліції (поліції) способом позбавлення їх певних пільг, такі пільги перестають надаватись всім особам цієї категорії, а не тільки тим, хто стане міліціонером (поліцейським) у майбутньому.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про те, що відмовляючи позивачу у наданні пільги як пенсіонеру МВС України у вигляді 50% знижки для нього та членів його сім`ї за користування житлово-комунальними послугами та паливом, що були передбачені частиною четвертою статті 22 Закону України «Про міліцію», яка втратила чинність, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна