Справа № 208/11084/25
Суддя: Гречана В. Г.
Дата ухвалення: 2025-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/208/139/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі

головуючого судді Гречаної В.Г.,

секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 208/11084/25 за позовною заявою представника позивача адвоката Рябчинського Дмитра Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 889 від 27.06.2025 року про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2025 року представник позивача адвокат Рябчинський Дмитро Андрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 889 від 27.06.2025 року про адміністративне правопорушення.

У своїй позовній заяві представник позивача зазначає, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 889 від 27 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 не з`явився в установлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних, чим порушив вимоги абз. 5 ч.10 ст.1, п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військови обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХХ11.

Однак, представник позивача вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю.

В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 з 29.01.2010 року зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

10 серпня 2016 року, після проходження строкової служби, позивач був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на сьогодні є ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відомостями із тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

30 серпня 2022 року позивач у зв`язку із втартою військового квитка отримав зазначений вище військово-обліковий документ.

19 червня 2025 року позивач пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відомостями із за стосунку «Резерв+».

Окрім того, 23 червня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 розглядалась справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за неявку по повістці. За результатами розгляду справи, постановою № 1867 від 23.06.2025 року справу щодо позивача було закрито.

Того ж дня, згідно відомостей, відображений в за стосунку «Резерв+» позивач уточнив свої персональні дані.

Однак, 26 червня 2025 року, ОСОБА_1 , пербуваючи в м. Дніпро був затриманий та доставлений уповноваженими особами до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де відносно нього було розгляду справу про адміністративне правопорушення за те, що він не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де він перебуває на обліку. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення він повідомлений не був. Хоча працівникам ІНФОРМАЦІЯ_6 він пред`явив свій військово-обліковий документ та інформацію з додатку «Резверв+». Однак відповідач по справі не врахував всі дані та безпідставно, не маючи на це жодних повноважень, 27.06.2025 року виніс оскаржувану постанову та безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025 року, адміністративну справу №208/11084/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Відповідно відповіді № 1706164 від 27.08.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 26.08.2025 року відкрито провадження у справі № 208/11084/25 та призначено до судового розгляду.

04.09.2025 року представником відповідача по справі ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач по справі не погоджується із заявленими позивачем вимогами та не визнає їх, просить суд у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні сили України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст. 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-Х11 (далі Заокну № 1932-Х11) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Українц Президент України приймає рішення по загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сих України, інших вйськових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Перзидента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-1Х, введено в України воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.

При цьому, Указом Президентка України № 69/2022 від 24.02.2022 року оголошено проведення загальної мобілізації.

26.06.2025 року позивач по справі був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_6 , як порушник правил військового обліку для складання протоколу.

Таким чином, у зв`язку з неявкою позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 по повістці для уточнення персональних даних, у відповідача були підстави для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Протокол на громадянина ОСОБА_1 26.06.2025 року не складався, оскільки ним була написана заява, відповідно до ст.. 279-9 КУпАП, в якій він не оспорював допущене порушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.

За порушення правил військового обліку відносно позивача було винесена постанова 27.06.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

09.09.2025 року представник позивача адвокат Рябчинський Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду відповідь на відзив, в якій останній просить суд звернути увагу на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказує недостовірні відомості щодо суті адміністративного правопорушення, яке на його думку вчинив позивач.

Згідно змісту постанови № 899, позивач своєчасно не з`явився в установлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_9 для уточнення (оновлення) облікових даних.

Натомість у відзиві відповідач вже зазначає, що суть вчиненого адміністративного правопорушення полягає у його неявці до ІНФОРМАЦІЯ_7 , що суперечить оскаржуваній постанові.

При цьому відповідачем до свого відзиву не надано жодних доказів порушення позивачем правил військового обліку (повісток про виклик, відомостей про розшук тощо.).

Що ж стосується доданої до свого відзиву заяви позивача, то вона не може бути будь-яким належним доказом інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, оскільки не містить взагалі викладу суті правопорушення, із якими погодився позивач та статті, яка передбачає відповідальність за його вчинення.

Зі слів позивача, він підписував два документи, їх зміст йому не роз`яснювався, лише було пояснено, що він підписав направлення на військово-лікарську комісію та заяву, що він не має претензій до співробітників ІНФОРМАЦІЯ_10 з наведених документів або їх копій, як і саму заяву №с 889 позивачу не надавали.

Як було зазначено у позовній заяві 14 травня 2025 року позивач не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_7 , проте 23 червня 2025 року (за три дні до затримання позивача) начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 , полковник ОСОБА_3 , постановою № 1867 на підставі ст.247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрив.

Тобто, якщо сприймати позицію відповідача по справі, що суть адміністративного правопорушення позивача полягала у його неявці до ІНФОРМАЦІЯ_7 , то в діях позивача очевидно відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, оскільки справа за цим фактом вже була закрита ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У своєму відзиві представник позивача також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: 9000,00 грн. витрати на професійну правову допомогу та 968,96 грн. судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, у своїй відповіді на відзив представник позивача адвокат Рябчинський Д.А. просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку судових повісток та ухвали про відкриття провадження по справі до електронного кабінету відповідача по справі через систему ЕСІТС

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Постановою № 889 від 27.06.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Згідно постанови № № 889 від 27.06.2025 року адміністративне правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 своєчасно не з`явився у встановлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення облікових даних, чим поршив вимоги абз. 5 ч.10 ст. 1 , п.2 ч.1 ст. 37 Закону України « Про військовий облік і військову службу».

Згідно із заявою від 26.06.2025 року, яка надана особисто ОСОБА_1 на підставі ст. 279-9 КУпАП не опорює допущене порушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.

З вищевказаним постановою позивач та його представник не згодні з підстав, зазначених в адміністративному позові.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, у Рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначеного чіткого порядку припинення особливого періоду.

Тобто, з 18 березня 2014року і по теперішній час в Україні діє особливий період.

Згідно пунктів 1,2 постанови № 154 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23.02.2022 року:

- територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, атами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Головнокомандувача Збройних сил, Міноборони. Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних сил, іншими нормативн0- правовими актами, цим Положенням.

Згідно Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року( зі змінами) на території України було оголошена загальна мобілізацію.

Відповідно до ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадян України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвитку України чи проходять службу у військовому резерві зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішенням комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського ТЦК та СП, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно із ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову сліжбу №2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені їх права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправними та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ч.1 ст. 72 КАС України зазначено, що доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначене перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, спірні правовідносини у даній справі склалися з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

Суд звертає увагу, що відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 21 постанови № 560 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» від 16 травня 2024 року, з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше протягом трьох днів від визначених у повістці, дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або будь-яким іншим способом з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Як зазначено представником позивача у своєму позові, позивач дійсно не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_7 вчасно, однак 19 червня 2025 року позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 , де безпосередньо перебував на обліку, , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом із за стосунку «Резерв+».

А на підставі постанов начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_5 № 1867 від 23.06.2025 року відносно ОСОБА_1 було закрито справу про адміністративне правопорушення за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 за повісткою 14.05.2025 року.

Однак, 27.06.2025 року, уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було затримано в АДРЕСА_2 та доставлено до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки ним порушено правила військового обліку, так як він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 своєчасно за повісткою.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_6 27.06.2025 року винесно постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, за те, що він своєчасно не з`явився в установлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення облікових даних.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він своєчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 по повістці для уточення персональних даних.

Таким чином, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_1 був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він своєчасно не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де він безпосередньо й перебував на обліку як військовозобов`язаний, оскільки начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 , постановою №1867 від 23.06.2025 року закрита справа про адміністративне правопорушення за даним фактом, а відтак особа не може бути притягнута до відповідальності і відносно неї не може бути двічі розглянуті матеріали про адміністративне правопорушення за вчинення одного й того ж діяння.

Отже, аналізуючі усі наявні в справі докази вбачається, що посадова особа, якою була прийнята постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП не було в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, не надано їм належної оцінки, що в свою чергу призвело до прийняття, на думку суду, необґрунтованого рішення.

Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач здійснив розгляд справи не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та виніс Постанову № 889 від 27.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, що є підставою для її скасування.

Верховний Суд в Постанові від 08.07.2020 року по справі № 463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені події та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Таким чином, наявність усіх юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині визнання постанови протиправною задоволенню не підлягають.

Представником позивача у своїй відповіді на відзив заявлено суму, яку він просить стягнути з відповідача за надання адвокатських послуг та надано документи, які їх підтверджують.

У Постанові від 19 листопада 2020 року у справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомогидомовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливимз подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Предстаником позивача - адвокатом Рябчинським Д.А., суду надано договір про надання правничої допомоги від 21.08.2025 року, перелік послуг та їх вартість, а також акт приймання-передачі послуг від 08.09.2025 року, з якого вбачається, що позивачу були надані послуги з підготовки позову та відповіді на відзив, загальна вартість наданих послуг складає 9000, 00 грн.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7,9,287-289,291 КУпАП, та ст.ст. 5,20,72-76,79,256,286,293 КАСУ України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача адвоката Рябчинського Дмитра Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 889 від 27.06.2025 року про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_6 № 889 від 27.06.2025 рок про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 юридична адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 ( дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Гречана