Справа № 400/4456/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4456/25

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Дерев`янко Л.Л.

Час і місце ухвалення:

Дата складання повного тексту:18.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області, ГУПФ України в Житомирській області про:

- визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії ГУПФ України в Житомирській області №54 від 04 березня 2025 року;

- визнання бездіяльності ГУПФ України в Житомирській області щодо незарахування періоду роботи 1-й запис у трудовій книжці НОМЕР_1 Учбово - курсовий комбінат "Дніпробугводстрой " зарах. 07 вересня 1987 року Звільнено. 18 березня 1988 року. Стаж: 6 місяців, 12 днів на підставі рішення про відмову у призначенні пенсії з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року до страхового стажу протиправною;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період роботи Учбово-курсовий комбінат "Дніпробугводстрой" з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року до страхового стажу;

- зобов`язати ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до пільгового страхового стажу період строкової служби на кораблі у КДБ СРСР з 1 1 травня 1988 року по 18 червня 1991 року з коефіцієнтом 2;

- визнання бездіяльності ГУПФ України в Житомирській області щодо незарахування періоду роботи 12-13 записи у трудовій книжці НОМЕР_1 Очаківської фабрики "Чайка" зарах. 29 березня 1993 року звільнено. 18 травня 1993 року. Стаж: 1 місяць, 20 днів на підставі рішення про відмову у призначенні пенсії з 29 березня 1993 року по 18 травня 1993 року до страхового стажу-протиправною;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період роботи на Очаківській фабриці "Чайка" з 29 березня 1993 року по 18 травня 1993 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 12 грудня 1994 року по 01 січня 1995 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївський області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 11 квітня 1995 року по 14 травня 1996 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївський області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 27 червня 1996 року по 31 березня 1998 року;

- визнання бездіяльності ГУПФ України в Житомирській області щодо незарахування до страхового стажу періоду індивідуальної трудової діяльності з 27 червня 1998 року по 31 березня 2002 року у відповідності до довідки Головного управління Державної податкової служби (далі ГУ ДПС) України в Миколаївській області №К25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року протиправною;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 01 липня 1998 року по 31 грудня 2000 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 01 березня 2001 року по 31 січня 2002 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 01 березня 2002 року по 31 березня 2002 року;

- визнання бездіяльності ГУПФ України в Житомирській області щодо незарахування до страхового стажу періоду індивідуальної трудової діяльності з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року у відповідності до довідки Головного управління Державної податкової служби України в Миколаївській області №К25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року протиправною;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, період індивідуальної трудової діяльності з 02 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року до страхового стажу;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу період служби за мобілізацією з 07 серпня 2014 року по 23 вересня 2015 року 1 рік, 1 місяць, 17 днів;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу пільговий період безпосередньої участі в бойових діях з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року з коефіцієнтом 3;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу пільговий період безпосередньої участі в бойових діях з 26 липня 2015. по 19 серпня 2015. з коефіцієнтом 3;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу пільговий період роботи в Очаківській комунальній службі благоустрою з 13 травня 2023 року по 30 квітня 2025 року з коефіцієнтом 3.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, проте ГУПФ України в Житомирській області йому було відмовлено в задоволенні цієї заяви, з огляду на те, що в нього відсутній необхідний страховий стаж. Такого висновку орган Пенсійного фонду України дійшов, оскільки до страхового стажу не підлягають зарахуванню певні періоду трудової діяльності за трудовою книжкою позивача у зв`язку з наявністю виправлень, нечіткістю відбитку печатки, періоди здійснення підприємницької діяльності з огляду на неналежне підтвердження сплати страхових внесків. Позивач вважає ці висновки безпідставними. Також, на думку позивача, ГУПФ України в Житомирській області протиправно не врахував пільговий період строкової служби на кораблі у КДБ СРСР, невірно розрахував службу позивача по мобілізації з 07 серпня 2014 року по 23 вересня 2015 року, не врахував термін безпосередньої участі в бойових діях в АТО, 2 місяці з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року, з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року. Крім того, позивач стверджує, що період його роботи з 13 травня 2023 року по 29 квітня 2025 року сторожем в рятувальному підрозділі Очаківської комунальної служби благоустрою підлягає зарахуванню до страхового стажу з урахуванням коефіцієнта 3.

Відповідач ГУПФ України в Миколаївській області, позов не визнав, вказуючи, що до страхового стажу правомірно не включено періоди трудової діяльності позивача, записи про які до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Що стосується страхового стажу за час підприємницької діяльності, ГУПФ України в Миколаївській області зазначає, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу пільговий період строкової служби з 11 травня 1988 року по 18 червня 1991 року з коефіцієнтом 2, пільговий період безпосередньої участі в бойових діях з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року та з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року з коефіцієнтом 3, ГУПФ України в Миколаївській області зауважив, що для зарахування періодів строкової військової служби в пільговому обчисленні для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), підстав, не вбачається, оскільки таке обчислення передбачено при призначенні пенсій за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ). Також, на думку ГУПФ України в Миколаївській області є безпідставною вимога позивача зобов`язати зарахувати до страхового стажу пільговий період роботи в Очаківській комунальній службі благоустрою з 13 травня 2023 по 30 квітня 2025 з коефіцієнтом 3.

Відповідач ГУПФ України в Житомирській області, позов не визнав, вказуючи, що з період з 13 травня 2023 року по 30 квітня 2025 року зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі так, як зарахування в пільговому обчисленні 1 місяць служби за три не передбачено Законом №1058-ІV. Період безпосередньої участі особи у здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року, з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року не зараховано, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески , згідно Форми №3-1.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області, ГУПФ України в Житомирській області задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення ГУПФ України в Житомирській області від 04 березня 2025 за №54.

Зобов`язано ГУПФ України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року, з 29 березня 1993 року по 18 травня 1993 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , період індивідуальної трудової діяльності в період з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2000 року по 30 червня 2000 року у відповідності до довідки ГУ ДПС України в Миколаївській області №К25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року, період військової служби з 07 серпня 2014 року по 23 вересня 2015 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу на пільгових умовах, в розрахунку один місяць служби за три місяці період з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року та з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2025 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (в частині позовних вимог залишених без задоволення) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 :

- у відповідності до п.3 ч.1 Порядку №393 в редакції від 21 листопада 2024 року дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово - Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу. До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абз.1 п.1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: б) один місяць служби за два місяці: на атомних надводних кораблях - із строків, установлених Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки України. У матеріалах справи №400/4456/25 додаток 7 копія військового квитка Серія НОМЕР_2 , в якому на сторінці 13 п.25 Код ВОС (військова облікова спеціальність) зазначено: машиніст газотурбінних установок. Суд першої інстанції міг і не знати про ВОС, також позивач зазначає, що під час війни ніхто не буде робити запит до в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , де він проходив строкову службу;

- судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права. А саме, 25 лютого 2025 року позивач надав до Очаківського об`єднаного управління ПФУ оригінал довідки за підписом заступника начальника ГУ ДПС України в Миколаївській області Ольги Купчишиної та електронним підписом вих.№К25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року. (Додаток 12 до позовної заяви від 05 травня 2025 року. Копія довідки ГУ ДПС в Миколаївській області вих.№К25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року). Також при першому зверненні до Очаківського об`єднаного управління ПФУ 05 листопада 2024 року позивач надав до Очаківського об`єднаного управління ПФУ оригінал свідоцтва № НОМЕР_4 про державну реєстрацію підприємницької діяльності від 09 грудня 1994 року, в якому зазначено Рішення №402/1 виконавчого комітету Очаківської міської Ради. Реєстраційний збір 300 000 крб. сплачено. Також надав оригінал торгового патенту НОМЕР_5 від 27 грудня 2000 року. (Додаток 13 до позовної заяви від 05 травня 2025 року

. Копія торгового патенту НОМЕР_5 від 27 грудня 2000 року). Відповідно на підтвердження свого страхового стажу з 12 грудня 1994 року по 31 грудня 2003 року надано копію платіжного доручення №59 від 13 вересня 2002 року МОД АППБ "АВАЛЬ" на суму 30,12 грн. Призначення платежу: для райСЕС. Копію асортиментного перечню товарів, реалізуємих приватним підприємцем ОСОБА_1 на Очаківскому ринку погоджений головним лікарем Очаківської райСЕС ОСОБА_2 від 16 вересня 2002 року, (оригінали є в наявності). Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою податкового обліку до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговельним патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку;

- з 13 травня 2023 року по 30 квітня 2025 року працював сторожем рятувального підрозділу Очаківської комунальної служби благоустрою. Заробітна плата нараховувалась у розмірі мінімальної заробітної плати у сумі 8 213 грн. страховий стаж зараховувався відповідно до заробітної плати з коефіцієнтом 1. У відповідності до п.1 ч1. Постанови Кабінету Міністрів України №391 від 25 квітня 2023 року: на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок), визначаються з урахуванням коефіцієнта 2. Згідно додатку Постанови Кабінету Міністрів України №391 від 25 квітня 2023 року Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, UA0045389 м. Очаків Очаківської міської територіальної громади.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Житомирській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Житомирській області:

- згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу зараховано усі періоди. Страховий стаж становить 13 років 05 місяці 07 днів. Позивач матиме право на пенсійну виплату при набутті необхідного страхового стажу. Судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, суперечить вимогам Закону №1058-IV, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637); висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №348/2160/15-а, щодо покладення виключно на органи Пенсійного фонду обов`язку, щодо обрахування загального як загального так і спеціального стажу. Період з 13 травня 2023 по 30 квітня 2025 року зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі так, як зарахування в пільговому обчисленні 1 місяць служби за три не передбачено Законом №1058-ІV. Період безпосередньої участі особи у здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року, з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року не зараховано, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески згідно Форми №3-1;

- зазначений період враховується в пільговому обчисленні при визначенні вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям відповідно до Закону №2262-ХІІ. Період безпосередньої участі особи у здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 13 травня 2023 року по 30 квітня 2025 року зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі так, як зарахування в пільговому обчисленні 1 місяць служби за три не передбачено Законом №1058-ІV. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року, згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 18 березня 1988 року, оскільки виправлено дату в наказі на прийняття на роботу; період роботи з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року, згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 18 березня 1988 року, оскільки печатку неможливо ідентифікувати; - періоди здійснення підприємницької діяльності згідно довідки від 05 жовтня 2015 року №135, оскільки довідка надана в копії та не містить підстави видачі, відсутня інформація про сплачені страхові внески до органів Пенсійного фонду України; -року періоди здійснення підприємницької діяльності згідно довідки від 05 жовтня 2015 року №135, оскільки довідка надана в копії та не містить підстав видачі, відсутня інформація про сплачені страхові внески до органів Пенсійного фонду України; періоди здійснення підприємницької діяльності згідно довідки від 17 грудня 2024 року №25276/6/14-29-50-07, оскільки довідка не містить підстав видачі, відсутня інформація про сплачені страхові внески до органів Пенсійного фонду України; -періоди здійснення підприємницької діяльності з 27 червня 1998 року по 31 березня 2002 року, з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, з 01 січня 2004 року по 22 травня 2005 року, з 02 листопада 2005 року по 28 лютого 2011 року, з 01 червня 2011 року по 3 грудня 2012 року, з 01 лютого 2013 року по 31 серпня 2014 року, з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу дані періоди відсутні. Інші документи передбачені п.3 Порядку №637 відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ГУПФ України в Житомирській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

25 лютого 2025 року позивач звернувся до ГУПФ України в Миколаївській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено ГУПФ України в Житомирській області.

Розглянувши подані заявником документи ГУПФ України в Житомирській області 04 березня 2025 прийняв рішення №54 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-ІV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

На день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 55 років.

Рішення мотивоване тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року, згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 18 березня 1988 року, оскільки виправлено дату в наказі на прийняття на роботу;

- період роботи з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року, згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 18 березня 1988 року, оскільки печатку неможливо ідентифікувати;

- періоди здійснення підприємницької діяльності згідно довідки №135 від 05 жовтня 2015 року, оскільки довідка надана в копії та не містить підстави видачі, відсутня інформація про сплачені страхові внески до органів Пенсійного фонду України;

- періоди здійснення підприємницької діяльності згідно довідки №25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року, оскільки довідка не містить підстав видачі, відсутня інформація про сплачені страхові внески до органів Пенсійного фонду України;

- періоди здійснення підприємницької діяльності з 27 червня 1998 року по 31 березня 2002 року, з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, з 01 січня 2004 року по 22 травня 2005 року, з 02 листопада 2005 року по 28 лютого 2011 року, з 01 червня 2011 року по 31 грудня 2012 року, з 01 лютого 2013 року по 31 серпня 2014 року, з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу дані періоди відсутні.

В матеріалах справи є копія трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 18 березня 1988 року, яку була додана позивачем до заяви про призначення пенсії.

На сторінці 3 трудової книжки є запис №1, зроблений Учбово-курсовим комбінатом "Дніпробугводстрой" 07 вересня 1987 року про прийняття учнем в групу електрозварників. В графі "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер)" зазначено "Пр №141 от 07 вересня 87 г". Напис цифри 7 наведений.

Відповідно до запису №12 від 30 березня 1993 року позивача прийнято товарознавцем відділу матеріально-технічного забезпечення Очаківської фабрики "Чайка" по контракту.

Згідно з записом №13, зробленим 18 травня 1993 року на підставі наказу №29-к від 14 травня 1993 року звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Відбиток печатки не є чітким.

До заяви також було долучено довідку Очаківської ОДПІ №132 від 05 жовтня 2015 року, якою підтверджено, що у період з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року, з 05 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 лютого 2002 року по 28 лютого 2002 року позивач дійсно сплачував фіксований патент.

Довідкою №25276/6/14-29-50-07 від 17 грудня 2024 року ГУ ДПС у Миколаївській області підтверджується, що у період з 09 грудня 1994 по 31 грудня 2003 позивач перебував на обліку як фізична особа-підприємець, за 1994-І квартал 1998 року декларував свої доходи, починаючи з 01 квітня 1998 року по 28 лютого 2002 року придбавав патент фіксованої сплати прибуткового податку.

За відомостями військового квитка НОМЕР_2 позивач приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областях у складі військової частини ПП НОМЕР_7 .

Відповідно до довідки №9604 від 23 вересня 2015 позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції в період з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року, з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року.

Також, до матеріалів справи позивач долучив архівні довідки з архівного відділу Очаківської міської ради №К-51/07-01 від 27 березня 2025 року, №К-52/07-01 від 27 березня 2025 року.

Вважаючи неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, а також не погоджуючись з розрахунком стажу позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що записи №2 про присвоєння кваліфікації та №3 про звільнення виконані тим самим підприємством (Учбово-курсовим комбінатом "Дніпробугводстрой"), не мають недоліків і, як такі, під сумнів відповідачами не ставляться. Проте, їх вчиненню мав передувати запис про прийняття позивача на роботу. Отже, запис №1 про прийняття на роботу є логічним. При цьому, він виконаний чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань, що давало б підстави для сумніву, що прийняття на роботу позивача відбулось саме з дати, визначеній цим записом, а саме з 07 вересня 1987. Тобто, запис №1 має певний недолік, пов`язаний з не зазначенням дати наказу, проте цей недолік не впливає на сприйняття іншої інформації запису №1 як достовірної. Враховуюче наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що записи №1, №12, №13 в трудовій книжці серія НОМЕР_6 є належними та допустимими доказами на підтвердження страхового (трудового) стажу позивача за період з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року, з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року. Доказів, які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача, відповідачі не надали.

Суд першої інстанції, виходячи із системного аналізу положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України. Водночас, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем страхових внесків за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 березня 2001 року по 31 січня 2002 року, з 01 березня 2002 року по 31 березня 2002 року, з 02 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року. Отже, з огляду на відсутність інформації про сплату внесків у Реєстрі застрахованих осіб, немає правових підстав для зарахування цього періоду до страхового стажу.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до відомостей військового квитка позивача період служби у військовій частині ПП НОМЕР_7 становить з 01 серпня 2014 року по 23 вересня 2015 року. В матеріалах справи є довідка №6726 від 24 вересня 2015 про нараховане і виплачене позивачу у період з вересня 2014 року по серпень 2015 року грошове забезпечення. Довідка містить інформацію про суми страхових внесків, сплачених застрахованою особою. За таких обставин, суд першої інстанції не вбачав підстав для виключення періоду служби з 01 вересня 2014 по 31 серпня 2015 з страхового стажу позивача.

Суд першої інстанції звертав увагу, що на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії редакція Постанови №393 вже не передбачала зарахування до стажу в пільговому розмірі періоду служби на атомних надводних кораблях. Крім того, матеріали справи не містять доказів проходження позивачем служби на атомному кораблі. Відповідно до відомостей військового квитка і довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №420 від 30 січня 2025, останні лише підтверджують, що позивач дійсно проходив військову службу у зазначений період. Відтак, позов в цій частині є безпідставними.

Також суд першої інстанції зазначив, що не ґрунтується на законі і вимога зобов`язати ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу пільговий період роботи позивача в Очаківській комунальній службі благоустрою з 13 травня 2023року по 30 квітня 2025року з коефіцієнтом 3. Постанова Кабінету Міністрів України №391 від 25 квітня 2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" (далі Постанова №391), на яку посилається позивач, встановлює особливості оплати, зокрема, на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок).

Водночас, такі особливості не впливають на порядок розрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУПФ України в Житомирській області рішення від 04 березня 2025 року за №54 про неврахування до стажу позивача, що дає право на оформлення пенсії за віком, періоду з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року, з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року, з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2000 року по 30 червня 2000 року, з 07 серпня 2014 року по 23 вересня 2015 року, неврахування у пільговому розмірі стажу за період з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року та з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року, прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Отже, це рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст. 46 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року №301.

Щодо доводів апеляційної скарги ГУПФ України в Житомирській області стосовно періодів не зарахування до страхового стажу період роботи з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року та періоду роботи з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсії та соціальних виплат мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Абзацем 1 ч.1 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно ч.1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться і у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637).

Приписами п.3 Порядку №637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства, колегія суддів зазначає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно пп.2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У пп.2.6 п.2 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідно до записів книжки серії НОМЕР_8 від 17 листопада 1987 року підтверджується, що позивач в період з 01 жовтня 1984 року по 20 листопада 2003 року працював в колгоспі ім. Мічуріна Братського району Миколаївської області (в подальшому реорганізований в СТОВ ім. Мічуріна). У вказаній трудовій книжці зазначена кількість відпрацьованих позивачем вихододнів, яка є вищою, ніж встановлений колгоспом мінімум за кожний з років в період 1984-2003 роки, а також отримана позивачем заробітна плата.

Також, позивачем надано до суду архівну довідку архівного відділу Очаківської міської ради №К-51/07-01 від 27 березня 2025, якою підтверджено, що позивач працював "товароведом ОМТС" фабрики "Чайка" з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року.

При цьому, відповідач не зарахував до стажу позивача періоди роботи позивача в зв`язку з тим, що на сторінці 3 трудової книжки є запис №1, зроблений Учбово- курсовим комбінатом "Дніпробугводстрой " 07 вересня 1987 про прийняття учнем в групу електрозварників. В графі "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер)" зазначено "Пр №141 от 07 вересня 87 г". Напис цифри 7 наведений та згідно з записом №13, зробленим 18 травня 1993 на підставі наказу №29-к від 14 травня 1993 звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗоТ України. Відбиток печатки не є чітким.

З вищевикладеного вбачається, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

Крім того, згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162 (далі Інструкція №162), робітники та службовці, які надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємств трудову книжку, оформлену в установленому порядку (п.1.2). У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність (п.2.2). Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (п.2.10). Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей (п.2.11).

Тобто, всі записи які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Колегія суддів зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже й не може впливати на її особисті права.

Також колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Аналогічна правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на зарахування до загального трудового стажу оскаржуваних періодів роботи з 07 вересня 1987 року по 18 березня 1988 року та періоду роботи з 30 березня 1993 року по 18 травня 1993 року.

Щодо періодів не зарахування до пільгового періоду безпосередньої участі в бойових діях під час проходження служби з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року та з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року з коефіцієнтом 3.

Згідно ч.1 ст. 48 Закону №2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Положенням п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.п.12 та 13 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п.19 ст. 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абз.абз.4 і 5 ч.1 ст. 101 зазначеного Закону, а також абз.6 ч.1 ст. 101 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ), час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно абз.6 пп."а" п.3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз.1 п.1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 30 січня 2015 року по 01 березня 2015 року та з 26 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року безпосередньо проходив службу та брав участь в антитерористичній операції.

Враховуючи ці обставини, та керуючись вищенаведеними нормами Закону №2011-ХІІ та Порядку №393 колегія суддів вважає, що вказані періоди служби позивача підлягають зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що позивач у спірні періоди проходив військову службу в зв`язку з чим підлягав у ці періоди загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що час проходження військової служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції в особливий період, належить зараховувати до його страхового стажу.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі №415/2135/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції період періоду безпосередньої участі в бойових діях під час проходження служби позивачем підлягає зарахуванню на пільгових умовах, в розрахунку один місяць служби за три місяці.

Щодо посилань доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно періоду строкової служби з 11 травня 1988 року по 18 червня 1991 року з урахуванням цього періоду з коефіцієнтом 2, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 17-2 Закону № 2262-XII обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп."в" п.3 Постанови №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця (…) на атомних надводних кораблях - із строків, установлених Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки України; - на підводних човнах (крім зазначених у підпункті "б" цього пункту) в період перебування їх у строю(…).

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а.

Колегія суддів, акцентує увагу на тому, що матеріали справи не містять доказів проходження позивачем служби на атомному кораблі. Відповідно до відомостей військового квитка і довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №420 від 30 січня 2025, останні лише підтверджують, що позивач дійсно проходив військову службу у зазначений період.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позов, з урахуванням наявних матеріалів справи, в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1-2,4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 ч.1 ст. 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пп.1 п.3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно п.4 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок №637) (у редакції від 28 вересня 2022 року) періоди роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства, зараховуються до стажу роботи за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ, інших документів про сплату страхових внесків або інформації Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року №13-1 (далі Порядок №22-1).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, (далі Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Тобто, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності не за спрощеною системою оподаткування зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків, зокрема, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Тобто, база даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не може бути єдиним доказом, що підтверджує факт здійснення фізичною особою підприємницької діяльності для зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва №61386203 про реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи від 09 грудня 1994 року.

Крім того, матеріалами справи встановлено, зокрема листом ГУ ДПС в Миколаївській області від 17 грудня 2024 року за №25276/6/14-29-50-07, довідки Очаківської ОДПІ №132 від 05 жовтня 2015 року, що в період з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року, з 01 січня 2000 року по 30 червня 2000 року позивач був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності і сплачував фіксований розмір прибуткового податку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 Закону №1058-IV, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незарахованих періодів підприємницької діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо періоду з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 березня 2001 року по 31 січня 2002 року, з 01 березня 2002 року по 31 березня 2002 року, з 02 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року, то п.3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону такий період включається за наявності додаткової умови - сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою правління Пенсійного Фонду України від 10 червня 1994 року за №5-5 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, де пп.5.2.2. п.5.2. Розділу ІІІ визначено тарифи обов`язкових внесків до Пенсійного фонду, а саме: для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно на їхній праці - 9 відсотків суми доходу.

Інструкція від 10 червня 1994 за №5-5 втратила чинність на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06 вересня 1996 за №11-1. Відповідно до п.7.2. Розділу 7 Інструкції №11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п. 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

В подальшому, згідно пп.3.1.3. п.3.1. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03 червня 1999 за №4-6 встановлено ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у пп.2.1.3., та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у пп.2.1.1. п.2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Згідно п.3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 за №16-6, ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у пп.2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у пп.2.1 п.2 цієї Інструкції, у розмірі 32.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відповіді ГУ ДПС України у Миколаївській області (а.с.31) відповідно до якого, податковий орган вказав, що ОСОБА_1 було придбано патент фіксованої сплати прибуткового податку, а саме за періоди:

- з 01 квітня 1998 року по 31 травня 1998 року ставка 20,00 грн.;

- з 01 червня 1998 року по 31 серпня 1998 року ставка 50,00 грн.;

- з 01 вересня 1998 року по 31 грудня 1998 року ставка 20,00 грн.;

- з 01 січня 1999 року по 31 травня 1999 року ставка 20,00 грн;

- з 01 червня 1999 року по 31 серпня 1999 року ставка 50,00 грн.;

- з 01 вересня 1999 року по 31 грудня 1999 року ставка 20,00 грн.;

- з 01 січня 2000 року по 31 травня 2000 року ставка 30,00 грн.;

- з 01 червня 2000 року по 31 липня 2000 року ставка 50,00 грн.;

- з 01 серпня 2000 року по 31 серпня 2000 року ставка 70,00 грн.;

- з 01 вересня 2000 року по 31 грудня 2000 року ставка 45,00 грн.;

- з 01 січня 2001 року по 28 лютого 2001 року ставка 45,00 грн.;

- з 01 лютого 2002 року по 28 лютого 2002 року ставка 45,00 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Також, п.3.3 розділу ІІІ Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам відносно одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу відносно визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

За правилами п.п.4.1, 4.2 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При цьому, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7); повідомляє особу, у вибраний спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

На підставі наведених правових норм, колегія суддів зазначає, що разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення з відповідними запитами до установ, підприємств, організацій.

Крім того, у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а Верховний Суд зазначив про те, що орган, що призначає пенсію, за наявності сумнівів має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, органи ПФУ в межах своїх повноважень зобов`язані розглянути та, за необхідності, перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ГУПФ України в Житомирській області вживались відповідні заходи, направлені на всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих позивачем документів.

Крім того, ГУПФ України в Житомирській області, в силу процесуальної презумпції винності суб`єкта владних повноважень, не довів суду правомірність оскаржуваних дій, зокрема, жодних доказів з приводу звернення до ГУ ДПС в Житомирській області для уточнення достовірності інформації, зазначеної позивачем, не надано, як і не спростовано сам факт сплати позивачем відповідних страхових внесків, що підтверджується вказаною вище довідкою контролюючого органу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи, зокрема підприємницької діяльності позивача за період з 01 липня 2000 року.

Таким чином колегія суддів констатує порушення прав позивача при розрахунку пенсійним органом трудового стажу ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача, при повторному розгляді заяви позивача, дослідити наявність підстав для зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01 липня 2000 року з урахуванням висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, колегія судців, керуючись п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції: викласти мотивувальну частину рішення в редакції даної постанови та доповнити резолютивну частину судового рішення абзацом про зобов`язання пенсійного органу, при повторному розгляді заяви позивача від 25 лютого 2025 року, дослідити наявність підстав для зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 березня 2001 року по 31 січня 2002 року, з 01 березня 2002 року по 31 березня 2002 року, з 02 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1, ч.4 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року змінити: викласти мотивувальну частину рішення в редакції даної постанови, доповнити резолютивну частину судового рішення наступним абзацом:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 25 лютого 2025 року, дослідити наявність підстав для зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2000 року, з 01 березня 2001 року по 31 січня 2002 року, з 01 березня 2002 року по 31 березня 2002 року, з 02 липня 2002 року по 31 грудня 2003 року з урахуванням висновків суду.".

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.