Справа № 320/47225/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 жовтня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальних відомостей про зняття та виключення з 23.04.2019 його ОСОБА_1 , з військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про зняття та виключення з 23.04.2019 року його ОСОБА_1 , з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 адміністративну справу №320/47225/25 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 22.10.2025 року та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Катаєвої Е.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 року прийнято до провадження справу №320/47225/25, позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом із позовною заявою позивач подав до Київського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити Лозівському РТЦКСП, його посадовим особам, Національній поліції України, її посадовим особам, всім територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки України, включаючи обласні, міські, районні центри та їхні відділи та їх посадовим особам вчиняти будь-які дії, що пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі направлення на медичний огляд ВЛК, розшуку, затримання та доставлення його до набрання законної сили рішенням суду по цій справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 заяву про забезпечення позову у справі №320/47225/25 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Заява про забезпечення позову зареєстрована Одеським окружним адміністративним судом 27.10.2025 року за вхід. №112354/25.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що згідно з довідкою №763/1 від 23.04.2019 про проведений медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 його на підставі ст. 39а, 30г графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТВД Наказ МОУ №402-2008 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку». Однак у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться відомості про його статус військовозобов`язаного.

Позивач зазначив, що у зв`язку з викладеним на будь-якому блок-посту України його можуть примусово доставити до ТЦК, зобов`язати пройти медичний огляд ВЛК та призвати на військову службу. Вважає свої побоювання обґрунтованими, оскільки в реєстрі наявне повідомлення, що 06.08.2025 року відповідач звернувся до Національної поліції України про його доставлення для складення протоколу.

Таким чином позивач вважає, що є достатні причини вважати, що відповідач все ж таки має намір його мобілізувати, незважаючи на відсутність у нього статусу військовозобов`язаного. Позивач вважає невжиття заходів забезпечення позову може спричинити для нього негативні наслідки в разі його мобілізації.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст.151 КАС України встановлено, зокрема, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У той же час забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права, та не повинне призводити до вирішення позовних вимог або досягнення іншої мети, не пов`язаної із забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та позовну заяву, судом встановлено, що підставою для забезпечення позову заявник посилається на правову позицію, що викладена у позові.

Таким чином, питання пов`язані з вимогами позивача щодо протиправності відмовити у розгляді заяви про надання відстрочки по суті порушеного питання є предметом доказування по цій справі.

Суд вважає, що у разі задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд фактично надасть оцінку обставинам справи без розгляду справи по суті, що не відповідає завданню та меті правового інституту забезпечення позову.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 826/7496/18, від 20.01.2021 року у справі №ЗПП/320/23/20 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії (п.25-29 постанови від 20.01.2021 року).

Верховний Суд у постанові від 19.09.2024 року по справі №440/3038/24 зазначив, що сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 не надано до суду будь-яких об`єктивних доказів, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує, саме, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151,152,154,248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва