Справа № 160/22526/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі: секретаря судового засідання Омельченко А.І.,
представника позивача представника відповідача Замули Р.О., Пеклухи А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКНА ВІКОНДА» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
04.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКНА ВІКОНДА» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Вказує, що висновки ГУ ДПС у Дніпропетровській області побудовані виключно на тому, що податковий орган ставить під сумнів реальність діяльності контрагентів ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА». Перевезення ТМЦ відбувалося відповідними перевізниками, в т.ч. в рамках договорів, за якими обов`язок з перевезення замовленого ТМЦ було покладено саме на контрагентів ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА». ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі № 804/3420/16 зазначив, що з приводу припущень податкового органу про відсутність у контрагентів платника податків необхідних кадрів та основних фондів, то податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування контрагента за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.08.2025.
У підготовче засідання, призначене на 26.08.2025, прибули представники сторін. За клопотанням представника позивача судом відкладено розгляд справи в підготовчому засіданні на 16.09.2025.
02.09.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» не може нести відповідальність за можливе невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентом правил оподаткування. Зміст відзиву, як і акту перевірки, свідчить також про той факт, що ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» інкримінується порушення вимог податкового законодавства, зокрема, у зв`язку з тим, що у заявлених в акті перевірки контрагентів відсутня матеріально-технічна база, за допомогою якої такі контрагенти можуть провадити власну діяльність.
08.09.2025 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що проведеною перевіркою з питання достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час декларування фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» з контрагентом-постачальником ТОВ «ГЛАСС ФАКТОР»,ТОВ «ЗАХІД ІНДАСТРІ ГРУП», ТОВ «ГЛАСС-КР» встановлено порушення ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» п.198.1, п.198.2 ст.198 Кодексу та Закону України №996-XIV від 16.07.99 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до завищення суми податкового кредиту за перевіряємий період на загальну суму ПДВ 2 875 872,34 грн., в т.ч. за листопад 2023 року - 1 028 065,66 грн., травень 2024 року - 505 550,07 грн., червень 2024 року 1 053 387,26 грн., липень 2024 року 288 869,35 грн. Контролюючим органом в рамках повноважень перевірялися фізичні, технічні та технологічні можливості певного контрагента до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних засобів, транспортних засобів, складських та виробничих приміщень, наявність дозвільних документів на виробництво товару/надання послуг/виконання робіт (ліцензії, дозволи, декларації відповідності, сертифікати якості, можливості здійснення робіт/послуг з відповідною кількістю працюючих у відповідні строки) тощо. Отже, за результатами перевірки виявлено факти щодо відсутності у контрагента можливості для виготовлення товару, виконання робіт, надання послуг, що є змістом господарської операції. Тобто, контрагенти не мали можливості здійснювати господарські операції, в тому числі 3-ті особи, які були залучені до перевезення ТМЦ.
У подальшому розгляд справи перенесено на 30.09.2025.
У підготовчому засіданні, призначеному 30.09.2025, взяли участь представники сторін. Судом закрито підготовче засідання у справі та перейдено до розгляду справи по суті. Після надання пояснень представниками сторін, судом відкладено розгляд справи по суті на 14.10.2025.
У судовому засіданні, призначеному на 14.10.2025, взяли участь представники сторін, підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Видами діяльності за КВЕД є: 22.23 Виробництво будівельних виробів із пластмас (основний); 25.12 Виробництво металевих дверей і вікон; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 23.12 Формування й оброблення листового скла.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено акт від 27.05.2025 №2422/04-36-07-06/40207010, яким встановлено порушення п.198.1. п.198,2 ст. 198, п.200.1, абз.в п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого підприємством завищено суму від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року на 2 875 872 грн.
23.06.2025 позивачем подані заперечення на акт перевірки.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки перевіряючих щодо спрямованості укладених між ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» та ТОВ «ГЛАСС ФАКТОР», ТОВ «ЗАХІД ІНДАСТРІ ГРУП», ТОВ «ГЛАСС-КР» договорів та угод на зменшення бази оподаткування з ПДВ та відсутності у господарських правовідносинах між вказаними контрагентами розумної, економічно обґрунтованої ділової мети.
З метою вирішення питання правомірності формування в акті перевірки відповідних висновків суд досліджує господарські правовідносини ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» із зазначеними в акті перевірки контрагентами.
Судом встановлено, що 26.06.2023 між ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» (покупець) та ТОВ «ГЛАСС ФАКТОР» (постачальник) укладено договір поставки №26-06/23-01, за умовами якого постачальник зобов?язується передати у власність покупця товар: скло листове, далі за текстом - «Товар», а Покупець прийняти й оплатити його.
Відповідно до п. 1.2 договору кількість, асортимент, ціна товару та інші показники і характеристики визначаються у рахунках та/або видаткових накладних, що видаються для кожної партії Товару в рамках даного Договору.
Згідно з п. 3.1 договору Поставка Товару відбувається на підставі прийнятих Постачальником до виконання Замовлень Покупця. Заявка може бути спрямовала Покупцем Постачальнику електронною поштою або в усній формі за телефоном Поставка товару здійснюється партіями (партією товару вважається товар, переданий Покупцю за окремою видатковою накладною). Поставка Товару відбувається на основі видаткової накладної, підписаної Покупцем : Постачальником, яка одночасно є підтвердженням та узгодженням замовлення.
Пунктом 8.7 визначено, що договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2023 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань до договором.
Сторонами договору складені видаткові накладні на поставку скла листового №76 від 01.11.2023, №77, №78 від 02.11.2023, №82, №84 від 03.11.2023, №83 від 06.11.2023, №89, №91 від 09.11.2023, №90 від 10.11.2023, №5 від 16.05.2024, №13 від 14.06.2024, №18 від 11.07.2024, №19 від 16.07.2024.
На підтвердження поставки товару суду надано товарно-транспортні накладні на перевезення товару автомобільним перевізником ТОВ «Онестлі», замовник, вантажовідправник ТОВ «Гласс Фактор», вантажоодержувач «Вікна Віконда», пункт навантаження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 20, пункт розвантаження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ольховська, 2Т.
На підтвердження оплати товару суду надані банківські виписки та платіжні інструкції.
Суд звертає увагу, що постачальник на момент укладання договору знаходився у м. Харкові, здійснюючи постачання товару в м. Дніпрі.
20.05.2024 між ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» (покупець) та ТОВ «Захід Індастрі Груп» (постачальник) укладено договір поставки №20-05/24-01, за умовами якого постачальник зобов?язується передати у власність покупця товар: скло листове, далі за тестом - «Товар», а Покупець прийняти й оплатити його.
Відповідно до п. 1.2 договору кількість, асортимент, ціна товару та інші показники і характеристики визначаються у рахунках та/або видаткових накладних, що видаються для кожної партії Товару в рамках даного Договору.
Згідно з п. 3.1 договору Поставка Товару відбувається на підставі прийнятих Постачальником до виконання Замовлень Покупця. Заявка може бути спрямовала Покупцем Постачальнику електронною поштою або в усній формі за телефоном Поставка товару здійснюється партіями (партією товару вважається товар, переданий Покупцю за окремою видатковою накладною). Поставка Товару відбувається на основі видаткової накладної, підписаної Покупцем : Постачальником, яка одночасно є підтвердженням та узгодженням замовлення.
Пунктом 8.6 визначено, що договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2025 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань до договором.
Сторонами договору складені видаткові накладні:
- від 22.05.2024 №2 на загальну суму 1 005 305,47 грн., у тому числі ПДВ 167 550,91 грн., товар скло низькоемісійне з м`яким покриттям Emicon cristal завтовшки 4мм, розміром 3210*2250 у кількості 3510,18 кв. м по ціні 232,0 грн., товар скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 129,96 грн. по ціні 180,0 грн;
- від 23.05.2024 №3 на загальну суму 1 018 408,88 грн., у тому числі ПДВ 169 734,81 грн., товар - скло низькоемісійне з м`яким покриттям Emicon cristal завтовшки 4мм, розміром 3210*2250 у кількості 2145,11 кв.м по ціні 232,0 грн.; товар - скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 79,42 кв м. по ціні 180,0 грн., товар - скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 1820,07 кв м. по ціні 185,0 кв. м.;
- від 04.06.2024 року №6 на загальну суму 1 000 237,68 грн., у тому числі ПДВ 166 706,28 грн., товар - скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 4449,06 кв м по ціні 187,35 грн. Від 06.06.2024 року №7 на загальну суму 1 000 237,68 грн., у тому числі ПДВ 166 706,28 грн., товар - скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 4449,06 кв м по ціні 187,35 грн;
- від 07.06.2024 року №8 на загальну суму 1 000 237,68 грн., у тому числі ПДВ 166 706,28 грн., товар - скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 4449,06 кв м по ціні 187,35 грн;
- від 21.06.2024 року №10 на загальну суму 1 500 129,58 грн., у тому числі ПДВ 250 021,6 грн., товар - скло низькоемісійне з м`яким покриттям Emicon cristal завтовшки 4мм, розміром 3210*2250 у кількості 2145,11 кв. м по ціні 232,0 грн., товар скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 79,42 кв м по ціні 175,0 грн.; товар скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 4449,06 кв м по ціні 166,0 грн.;
- від 26.06.2024 року №11 на загальну суму 1 172 140,39 грн., у тому числі ПДВ 195 356,73 грн., товар - скло низькоемісійне з м`яким покриттям Emicon cristal завтовшки 4мм, розміром 3210*2250 у кількості 585,03 кв. м по ціні 242,0 грн., товар скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 57,76 кв м по ціні 175,0 грн.; товар скло листове Float glass марки М1 завтовшки 4 мм, розміром 3210*2250 у кількості 4853,52 кв м по ціні 170,0 грн.;
На підтвердження поставки товару суду надано товарно-транспортні накладні на перевезення товару автомобільним перевізником ТОВ «Онестлі», замовник, вантажовідправник ТОВ «Захід Індастрі Груп», вантажоодержувач «Вікна Віконда», пункт навантаження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 20, пункт розвантаження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ольховська, 2Т.
Відповідно до товарно-транспортної накладної від 26.06.2024 №Р11-01 перевезення товару здійснено автомобільним перевізником ТОВ «ЕВРОАВТОТЕМА», замовник, вантажовідправник ТОВ «Захід Індастрі Груп», вантажоодержувач «Вікна Віконда», пункт навантаження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 20, пункт розвантаження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ольховська, 2Т.
На підтвердження оплати товару суду надані банківські виписки та платіжні інструкції.
Суд звертає увагу, що постачальник на момент укладання договору знаходився у Мукачівському районі Закарпатської області, здійснюючи постачання товару в м. Дніпрі.
04.01.2023 між ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» (покупець) та ТОВ «ГЛАСС-КР» (постачальник) укладено договір поставки №04-01/23-01, за умовами якого постачальник зобов?язується передати у власність покупця товар: скло листове, далі за тестом - «Товар», а Покупець прийняти й оплатити його.
Відповідно до п. 1.2 договору кількість, асортимент, ціна товару та інші показники і характеристики визначаються у рахунках та/або видаткових накладних, що видаються для кожної партії Товару в рамках даного Договору.
Згідно з п. 3.1 договору Поставка Товару відбувається на підставі прийнятих Постачальником до виконання Замовлень Покупця. Заявка може бути спрямовала Покупцем Постачальнику електронною поштою або в усній формі за телефоном Поставка товару здійснюється партіями (партією товару вважається товар, переданий Покупцю за окремою видатковою накладною). Поставка Товару відбувається на основі видаткової накладної, підписаної Покупцем : Постачальником, яка одночасно є підтвердженням та узгодженням замовлення.
Пунктом 8.6 визначено, що договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2023 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань до договором.
Сторонами договору складено видаткову накладну від 08.07.2024 №51 на загальну суму 81 648,0 грн., у тому числі ПДВ 13 608,0 грн., товар скло візерункове крикет у кількості 151,2 кв м по ціні без ПДВ 450,0 грн.
На підтвердження оплати товару суду надані банківські виписки та платіжні інструкції.
Суд звертає увагу, що постачальник на момент укладання договору знаходився у м. Кривому Розі, здійснюючи постачання товару в м. Дніпрі.
Судом проаналізовані господарські правовідносини ТОВ «ВІКНА ВІКОНДА» з контрагентами-постачальниками ТОВ «ГЛАСС ФАКТОР», ТОВ «ЗАХІД ІНДАСТРІ ГРУП», ТОВ «ГЛАСС-КР» та встановлено однотипність укладених угод між всіма контрагентами, враховуючи різний період часу укладання.
Також судом встановлено, що замовниками перевезення товару є постачальники, тобто ТОВ «ГЛАСС ФАКТОР», ТОВ «ЗАХІД ІНДАСТРІ ГРУП», ТОВ «ГЛАСС-КР», які територіально знаходились в різних віддалених один від одного містах країни: м. Харків Харківської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, Мукачівський район Закарпатської області, проте перевізник визначений по всім операціям єдиний ТОВ «Онестлі» з місцем реєстрації у м. Дніпро.
Податковим органом надано суду інформацію про те, що ТОВ «ОНЕСТЛІ», з моменту реєстрації (з 14.02.2023) по теперішній час взагалі не надає будь якої звітності до ДПІ.
По дослідженим господарським операціям суду не надано доказів проведення навантажувально - розвантажувальних робіт, враховуючи кількість поставленого товару, вирахувану в тонах, також вимоги до особливих умов поставки крихкого вантажу скла.
Суду не надано довіреностей на відвантаження та отримання товару з метою встановлення та ідентифікації осіб, відповідальних за прийняття товару.
Товар визначено родовими ознаками, не надано жодних сертифікатів якості, або інших документів для можливості виокремити товар з межах цивільного обороту.
Суду не підтверджено економічної обґрунтованості замовлення поставки товару з одного й того самого по всім господарським операціям місця постачання: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 20, у контрагентів-постачальників з місцем розташування: м. Харків Харківської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, Мукачівський район Закарпатської області.
Також суд звертає увагу на подальшу перереєстрацію місцезнаходження контрагентів позивача на м. Бориспіль та м. Бровари Київської області з призначенням керівником по всім трьом контрагентам Хуцішвілі Ніку, яка є посадовою особою на 185 підприємствах.
Правовідносини щодо контролю за правильністю формування податкового кредиту, від`ємного значення з податку на додану вартість, бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, витрат платниками податку між суб`єктами господарювання та контролюючим органом регулюються нормами Податкового кодексу України, Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
У відповідності до вимог пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Як передбачено п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
За змістом положень абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У відповідності до абз.2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Положеннями п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Так, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до змісту п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Пунктом 5 ст.9 Закону №996 передбачено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Сукупність господарських операцій за певний період є господарською діяльністю, метою якої є досягнення доходу.
Водночас, неотримання підприємством доходу від окремих операцій або певної їх сукупності не свідчить, що такі операції не пов`язані із господарською діяльністю, оскільки при здійснені господарських операцій завжди існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від таких операцій.
Отже, прибуток - це мета усієї діяльності, а не результат кожної окремої операції, здійсненої під час такої діяльності. Податковим кодексом віднесення тієї чи тієї господарської операції до господарської діяльності, що становить підприємництво, не ставиться в залежність від того, прибуткова вона чи збиткова.
Таким чином, господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об`єктивним процесом здійснення господарської діяльності, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик отримати збиток від конкретної операції. Збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської та/або направленої на ухилення від оподаткування.
Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №809/2736/13-а, від 21.08.2018 у справі №0870/8352/12, від 27.11.2018 у справі №804/8024/14.
Умовами реалізації права платника на формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.
При цьому, правові наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально (фактично) вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Враховуючи наведені позиції Верховного Суду, суд зазначає, що дослідженню підлягають всі обставини здійснення господарських операцій в сукупності з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, наявності трудового ресурсу, змісту послуг, що надаються, тощо.
Ані до суду, ані до перевірки позивачем не надано інші первинні документи, що підтверджують належним чином оформлення операції з придбання товару та докази бухгалтерського обліку, а саме по всіх контрагентах до перевірки не надано оборотно-сальдові відомості по рах.30 "Каса", 31 "Поточні рахунки", 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками, тому неможливо встановити кредиторську/дебіторську заборгованість, журнали-ордери по рахунках 201, 23, 281, 31, 361 та іншим, тому неможливо встановити відображення господарської операції з придбання ТМЦ у бухгалтерському обліку та подальше списання по рахунках бухгалтерського обліку, документи, які б підтверджували оприбуткування ТМЦ отриманого від його контрагентів.
Верховним Судом в постанові від 04.11.2020 у справі № 300/555/19 зазначено, що наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.
Формальна наявність договорів, актів, податкових накладних та товарно-транспортних документів не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема податкові накладні, не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами.
З урахуванням викладених обставин справи та вимог чинного законодавства України суд вважає, що первинні документи, надані позивачем до перевірки та до суду, не відображають реального настання господарських операцій, оскільки сам факт наявності у позивача податкових чи видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, або інших документів, складених з посиланням на поставку товарів (послуг) не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі №П/811/2247/14 (К/9901/7235/18).
Позивачем до позовної заяви на підтвердження обачності у виборі контрагентів не надано жодних доказів.
З постанов Верховного Суду можна зробити певні висновки щодо того, як саме платник податків може підтвердити власну належну обачність. Зокрема, необхідно: перевірити контрагента за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків; отримання засвідчених копій статутних та реєстраційних документів, копії паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо; перевірити загальнодоступну інформацію щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента.
Зазначене вказане, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 140/1611/19, від 16 березня 2021 року у справі № 815/1592/16.
В постановах від 12 листопада 2019 року у справі №816/2183/18, від 21 травня 2019 року у справі №0940/1240/18, від 18 лютого 2020 року у справі №360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі №360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі №824/245/19-а та ряду інших суд касаційної інстанції наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
Одночасно, суд звертає увагу на той факт, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.
У свою чергу, при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. А тому, суд за результатами розгляду справи не робить висновків щодо реальності операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.
При цьому, суд зазначає, що здійснення моніторингу відповідності податкової накладної/ розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення такого моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок, як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
У зв`язку з наведеним, господарські операції між позивачем та контрагентами не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження, відсутності в достатній кількості трудових ресурсів, основних засобів, виробничих активів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про юридичну дефектність оформлених первинних документів, про відсутність законного джерела походження ідентифікованого активу, відсутність існування активу, неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій із його подальшого постачання по всьому ланцюгу оформлення первинних документів до кінцевого споживача.
Аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідно їх дійсному економічному змісту.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та визначення оподатковуваного прибутку, і вказана обставина є визначальною для дослідження.
Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Наявність таких обставин разом може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій. З метою дослідження фактичного постачання товарів/послуг у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та разом, а також разом з іншими доказами у справі.
Такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 03.08.2020 у справі №826/7917/17.
У постанові від 04.06.2020 у справі №825/1630/17 Касаційний адміністративний суд Верховного Суду зазначив, що за певних обставин первинні документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.
Разом з тим, окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.
Так, перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості контрагента до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як наприклад: наявність персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції.
З наданих до суду позивачем первинних документів, а також з урахуванням доказів та пояснень, наведених відповідачем, суд робить висновок про неможливість встановити реальність господарських операцій позивача на підставі наданих первинних документів, адже вони носять формальний характер, в той час як відповідачем надано докази та достатні доводи про неможливість встановити походження придбаних позивачем товарів (робіт/послуг) за ланцюгом постачання.
Суд вважає за необхідне взяти до уваги той факт, що жоден з перелічених контрагентів позивача не має ресурсної (технічної, технологічної та матеріальної) бази для самостійного виконання обов`язків за укладеними з позивачем угодами, в тому числі досліджуючи шлях придбання таких товарів (робіт, послуг) за ланцюгом постачання до останнього контрагента.
Аналіз наданої відповідачем інформації та доказів вказує на неможливість встановити реальне походження товарів (робіт, послуг).
У зв`язку з наведеним суд робить висновок про непідтвердженість реальності господарських операцій, що досліджені судом.
Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню, оскільки висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 27.05.2025 №2422/04-36-07-06/40207010 стосовно встановлених порушень, відповідальність за які застосована вказаним податковим повідомленням-рішенням, підтверджені під час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи викладене, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 28 жовтня 2025 року.

Суддя Р.З. Голобутовський