Справа № 320/8857/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м. Київ №320/8857/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 , як судді Вищого адміністративного суду України у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України від 17.05.2023 №27, починаючи з 19 лютого 2020 року, протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 , як судді Вищого адміністративного суду України у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України від 17.05.2023 №27, починаючи з 19 лютого 2020 року по 27 грудня 2023 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 відновлено право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до базового розміру окладу працюючого судді, визначеного Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проте відповідачем протиправно відмовлено йому у здійсненні такого перерахунку.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є суддею Вищого адміністративного суду України у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та у період з 19.02.2020 по 27.12.2023 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 25.01.2024 № 750 про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України на підставі довідки про суддівську винагороду видана Верховним Судом України від 23.01.2024 №331/0/2-24 станом на 27.12.2023.

Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві гр. ОСОБА_1 було зроблено з

27.12.2023 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щодо зміни

окладу 256 181,25 грн., та змінено загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку, який після

перерахунку становить 78%. Тобто до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці гр.. ОСОБА_1 взято середньомісячний заробіток для обчислення у розмірі 256 181,25 грн.

Водночас, Головним управлінням Пенсійного Пенсійного фонду України в м. Києві не виносилося рішення про відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України від 17.05.2023 №27, оскільки ОСОБА_1 не звертався до управління із заявою встановленого зразку щодо перерахунку щомісячного довічного грошового забезпечення, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами в сумі 256180 грн.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання її протиправною, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Реалізація зазначеної конституційної гарантії є необхідною передумовою забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, в особі державних органів (статті 3, 8, 55 Конституції України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013р. № 10-рп/2013 у справі № 1-1/2013 відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIІІ).

Частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону №1402-VIІІ).

Абзацом першим пункту 6 розділу ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 12.03.2008 № 3-1 (далі Порядок № 3-1) передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Абзацом другим пункту 6 розділу ІV Порядку № 3-1 встановлено, що звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці.

Згідно з пунктом 7 розділу ІV Порядку № 3-1 документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Судом встановлено, що Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, позов задоволено: зобов`язано Ліквідаційну комісію видати ОСОБА_1 як судді у відставці довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статті 135 Закону № 1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, починаючи з 19.02.2020.

На виконання вказаного рішення суду позивачу видано довідку від 17.05.2023 №27.

Однак, ОСОБА_1 звертався із заявою від 25.01.2024 № 750 про проведення перерахунку

щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України на підставі довідки про суддівську винагороду видана Верховним Судом України від 23.01.2024 №331/0/2-24 станом на 27.12.2023.

Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 було зроблено з 27.12.2023 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щодо зміни окладу 256 181,25 грн., та змінено загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку, який після перерахунку становить 78%. Тобто до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 взято середньомісячний заробіток для обчислення у розмірі 256 181,25 грн.

При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виносилося рішення про відмову в частині заявлених позивачем позовних вимог.

Тим більш, ОСОБА_1 не звертався до управління із заявою встановленого зразку щодо перерахунку щомісячного довічного грошового забезпечення , виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами в сумі 256180 грн.

Суд звертає увагу на те, що 27.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України» від 21.11.2023р. № 3481-IX.

Вказаним Законом розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII було доповнено, зокрема, пунктом 14-4 такого змісту:

«У разі звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку незалежно від займаної посади суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України гарантується призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі та в порядку, передбачених цим Законом, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.

Судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами), мають право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у порядку та розмірі, визначених частиною третьою статті 142 цього Закону, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.

Особові справи суддів, зазначених у цьому пункті, підлягають зберіганню у Верховному Суді, на який покладається видача документів для призначення/перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці».

Отже, з 27.12.2023р. для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами), перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, на підставі довідок, виданих Верховним Судом.

Разом з тим, предметом позову у справі є вимога позивача здійснити перерахунок та виплату його довічного утримання як судді у відставці за період з 19.02.2020р. по 27.12.2023р., тобто за період, що передує 27.12.2023р.

Відповідно до п. 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

За правилами п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019р. №193-IX (далі Закон №193-IX), який набрав чинності 07.11.2019р., п.п. 22, 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1402-VIII були виключені.

Згідно з п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У свою чергу п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді залежав від проходження кваліфікаційного оцінювання та відпрацювання на посаді судді щонайменше трьох років з дня прийняття щодо судді відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В залежності від наведених обставин правовідносини щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді регулювалося Законом № 2453-VI або Законом № 1402-VIII.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У пункті 16 рішення від 18.02.2020р. № 2-р/2020 Конституційним Судом України зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

У зв`язку із наведеним Конституційний Суд України дійшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020р. № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон №2453-VI. З 19.02.2020р. правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом №1402-VIII.

До набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закону № 1402-VIII систему судів загальної юрисдикції складали: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) вищі спеціалізовані суди; 4) Верховний Суд України (частина друга статті 17 Закону № 2453-VI).

Згідно із частиною другою статті 31 Закону № 2453-VI вищими спеціалізованими судами були: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.

Для створення більш ефективної моделі системи судоустрою, приведення її у відповідність із конституційними змінами, Верховною Радою України був прийнятий Закон № 1402-VIII, згідно із частиною третьою статті 17 якого, систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди. Причому, принципи його побудови (територіальності, спеціалізації та інстанційності) залишились незмінними.

Враховуючи, що Вищий адміністративний суд України був вищим спеціалізованим судом, суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для перерахунку довічного утримання позивача повинна визначатись з врахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, визначеного пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII.

Після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. № 2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя.

За таких обставин, враховуючи, що позивач обіймав посаду судді вищого спеціалізованого суду, звільнилася у відставку та має статус судді у відставці, вона має право на відповідні гарантії, встановлені Законом № 1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020р. у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У той же час, у період з 19.02.2020р. по 27.12.2023р. перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці не здійснювався, у видачі довідки, необхідної для здійснення відповідного перерахунку, позивачу було відмовлено, у зв`язку з чим вона зверталася до суду з адміністративним позовом про зобов`язання Вищого адміністративного суду України видати їй довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними у статті 135 Закону №1402-VIII.

Згідно з пунктом 9 розділу IV Порядку перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

У спірному випадку, як встановлено судом, позивачем заявлено позовні вимоги про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з дня виникнення права на відповідний перерахунок згідно з рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020, тобто з 19.02.2020р.

Позивач до свого позову додав довідку Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України від 17.05.2023 №27, правові підстави для видачі якої були встановлені судовим рішенням у справі №640/408/21.

Проте, суд звертає увагу на те, що вказане рішення суду, на підставі якого була видана довідка про розмір довічного грошового утримання, скасовано постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року, а справа направлена на новий судовий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, суд доходить висновку про відсутність у відповідача правових підстав для перерахунку пенсії на підставі довідки Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України від 17.05.2023 №27, а тому позовні вимоги позивача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що скасування рішення, на підставі якого була видана довідка, означає втрату нею юридичної сили як належного доказу розміру довічного грошового утримання. До моменту ухвалення нового рішення у відповідній адміністративній справі відсутні правові підстави для зміни розміру пенсії позивача.

Крім того, ОСОБА_1 не звертався до управління із заявою встановленого зразку щодо перерахунку щомісячного довічного грошового забезпечення , виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами в сумі 256180 грн на підставі спірної довідки.

Отже, відсутні не лише правові, але й фактичні підстави для проведення відповідачем перерахунку пенсії позивачу, оскільки останній не вчинив необхідних дій, передбачених чинним законодавством для ініціювання відповідної процедури. У зв`язку з викладеним суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії є правомірними, а вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими з одночасним повним та належним підтвердженням правомірності дій відповідачем.

Враховуючи викладене, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.