Справа № 699/1229/25
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/1229/25
Номер провадження № 2-а/699/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Мельника А.В., за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 1620 від 08.07.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., за ч.3 ст.210 КУпАП за те, що не пред`явив під час перевірки на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 свій військово-обліковий документ по причині його відсутності.

Жодних документів, в тому числі протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не вручили. Про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення не повідомили.

Про наявність оскаржуваної постанови стало відомо з поштового відправлення яке ОСОБА_1 отримав 24.07.2025 на домашню адресу (у пересувному поштовому відділенні).

Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови позивач уважає її незаконною, оскільки дотримується правил військового обліку та перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.07.2025. Водночас у оскаржуваній постанові вказано: " ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав. Пояснив відсутність військово-облікового документа тим, що втратив його близько 15-ти років тому". Проте, позивач стверджує, що він жодних подібних пояснень нікому не надавав, вину свою не визнавав. Він не міг говорити, що військово-обліковий документ втратив близько 15 років тому, оскільки він його раніше взагалі не мав, так як є особою з інвалідністю. Більше того, має відстрочку від мобілізації, оформлену другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією військово-облікового документу № 0. Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які підтверджували, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а покази свідків які самі є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 і не можуть виступати у даній справі так як є заінтересованими особами, а інші належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у справі відсутні.

Тому вважає, що не порушив жодної норми Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

З урахуванням указаного позивач просить суд скасувати постанову № 1620 від 08.07.2025, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 також просив поновити йому пропущений строк звернення до суду щодо оскарження спірної постанови.

Ухвалою суду від 06.08.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони справи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач не з`явився. Подав заяву, у якій позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив розглянути дану справу без його участі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився. У межах строків, визначених в ухвалі суду, представник відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки жоден з учасників справи у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову

№ 1620 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.14).

З постанови убачається, що ОСОБА_1 о 10.50 в АДРЕСА_1 під час перевірки, на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не пред`явив свій військово-обліковий документ, по причині його відсутності.

Цим він порушив обов`язок, визначений в абзаці 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 № 1487: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав. Пояснив відсутність військово-облікового документа тим, що втратив його близько 15-ти років тому.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду був особисто повідомлений.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч. 3 ст. 210 КУпАП як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Матеріали справи не містять протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена оскаржувана постанова.

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022

№ 1487 закріплено: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, проходити медичний огляд, оформлення військово-облікових документів.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за декілька різних правопорушень, які розмежовані відповідними частинами даної статті.

У оскаржуваній постанові відносно ОСОБА_1 вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина 1);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина 2).

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту позову позивач уважає постанову № 1620 від 08.07.2025 незаконною та необґрунтованою, посилаючись на те, що дана постанова підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків фактичним обставинам справи; порушенням норм матеріально та процесуального права.

До матеріалів справи позивачем надано копію військово-облікового документа

№ 0 (а.с.15); копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Обласна МСЕК № 2 м. Черкаси від 23.09.2019 Серія 12 ААБ

№ 465271 (а.с.16).

Указане стороною відповідача не спростоване.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

З приписів п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак в порушення ст.ст. 251, 255 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП не досліджувалися будь-які докази, що не було спростовано відповідачем.

Указане свідчить про формальне ставлення відповідача до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був надати докази правомірності своєї діяльності у силу закону. Однак таких належних доказів подано не було.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи, що позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Сторона позивача також просить поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду щодо оскарження спірної постанови. Подане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 24.07.2025 на домашню адресу (у пересувному поштовому відділенні) отримав листа від ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того винесення постанови відбулося без присутності та повідомлення ОСОБА_1 і лише 29.07.2025 ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснили зміст оскаржуваної постанови та запропонували звернутись до адвоката.

Положеннями ч. 2 ст. 286 КУС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Ураховуючи, що у даному випадку оскаржується постанова по справі про адміністративні правопорушення, яка не стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, то десятиденний строк на її оскарження рахується із дня ухвалення постанови, тобто з 08.07.2025.

Відповідно до вимог ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно з поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З урахуванням обставин справи, суд вважає, що позивач з поважної причини пропустив строк для подачі цього позову, тому зазначений строк слід поновити.

Керуючись ст.ст. 194, 121, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 1620 від 08.07.2025 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,50 (шістсот п`ять грн 50 коп.) грн за подання до суду цього позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання:

АДРЕСА_2 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , інші дані суду не відомі.

СуддяМельник А.В.