Справа № 380/2034/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2034/25 пров. № А/857/17354/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, що ухалила суддя Качур Р.П. в м. Львові, у справі № 380/2034/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 52 від 03 січня 2025 року про відмову в переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перевести її на пенсію державного службовця з 31 грудня 2024 року, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII та п. 10 розд. XI Закону № 889-VIII, обчисливши й виплативши таку пенсію у розмірі 60 % від заробітку за довідкою Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики ЛМР від 31.12.2024 № 2603-вих-549 (за листопад 2024 року), а також здійснити перерахунок і виплату недоплаченої частини з 31.12.2024.

31 березня 2025 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 52 від 03 січня 2025 року про відмову у переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця з 31 грудня 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог (щодо обчислення і виплати 60 % від заробітку за довідкою № 2603-вих-549 від 31.12.2024 та перерахунку недоплаченої частини) відмовив, як передчасних.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що суд першої інстанції ухвалив рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та із порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим просять рішення суду першої інстанції скасувати.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка посилається на те, що відповідно до наданої їй (у відповідь на її заяву щодо видачі довідки про складові заробітної плати) довідки Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 31 грудня 2024 року № 2603-вих-549, її заробітна плата за листопад 2024 року року склала 49 795, 91 грн., у т.ч.: посадовий оклад 9 774,00 грн., надбавка за ранг (09) - 400,00 грн., надбавка за вислугу років (30%) 3 052,20 грн., надбавка за високі досягнення у праці (50%) 6 613,10 грн., премія за результатами роботи за листопад 2024 року (66%) 13 093,94 грн., премія до Дня працівника соціальної сфери 9 774, 00 грн., індексація доходів за листопад 2024 року, лікарняні за жовтень 2024 року (6 к.д.) 6 955,44 грн. Вказує, що довідку було видано Управлінням соціального захисту Львівської міської ради, тому з метою належного захисту її прав необхідно зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування та виплату їй пенсії державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці. З урахуванням наведеного просить змінити мотивувальну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 380/2034/25 у частині врахування листа-довідки від 31.12.2024 № 2603-вих-549 при здійсненні розрахунку розміру пенсії.

Відповідач в обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що право на призначення пенсії держслужбовця за ст. 37 Закону № 3723-XII збережено лише для осіб, які станом на 01.05.2016 або (а) обіймали посаду держслужби й мали не менше 10 років стажу держслужби, або (б) мали не менше 20 років стажу держслужби за переліком посад, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами КМУ (пп. 10, 12 розд. ХІ Закону № 889-VIII). Вказує, що позивачка працювала на посадах в органах місцевого самоврядування, які не є посадами держслужби, а також те, що до стажу держслужби можуть зараховуватися періоди роботи в органах місцевого самоврядування лише до 04.07.2001, тому станом на 01.05.2016 позивачка не мала необхідного «держслужбового» стажу за пп. 10, 12 Закону № 889-VIII.

Крім того, вказує, що суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

З урахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 28.07.1979, позивачка, зокрема, працювала:

- з 18.10.2004 по 30.06.2005 на посаді спеціаліста 2-ї категорії підвідділу державних допомог сім`ям з дітьми та субсидій відділу праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації (запис № 35);

- з 01.07.2005 по 03.01.2007 на посаді спеціаліста 1-ї категорії підвідділу державних допомог сім`ям з дітьми та субсидій відділу праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації, з кадрового резерву (запис № 36);

- з 04.01.2007 по 09.06.2009 на посаді спеціаліста першої категорії сектора з призначення всіх видів допомог Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (запис № 37);

- з 10.06.2009 по 28.12.2009 на посаді спеціаліста 1-ї категорії сектора прийняття заяв Шевченківського відділу соціального захисту (запис № 40);

- з 29.12.2009 по 12.11.2013 на посаді завідувача сектора прийняття заяв Личаківського відділу соціального захисту (запис № 41);

- з 13.11.2013 по 08.02.2015 на посаді головного спеціаліста сектора прийняття заяв Личаківського відділу соціального захисту (запис № 42);

- з 09.02.2015 по 21.01.2018 на посаді головного спеціаліста сектора соціальних програм Залізничного відділу соціального захисту (запис № 43);

- з 22.01.2018 переведена за згодою на посаду завідувача сектора соціальних програм Залізничного відділу соціальних програм Залізничного відділу соціального захисту, як така, що перебуває у кадровому запасі (запис № 44).

31 грудня 2024 року позивачка звернулася із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця та подала, крім іншого, лист-довідку Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики ЛМР від 31.12.2024 № 2603-вих-549 щодо складових заробітної плати для обчислення розміру пенсії.

За результатами екстериторіального розподілу, матеріали заяви були передані на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке 03 січня 2025 року ухвалило рішення № 52 про відмову в переведенні на пенсію державного службовця, мотивуючи відсутністю передбачених законом підстав. Згідно з вказаною відмовою, необхідний стаж, який дає право на призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», відсутній, так як після 01.05.2016 року позивачка не займала посаду державного службовця та не мала стажу 20 років державної служби.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 03.01.2025 № 52 є протиправним, оскільки обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, після 01.05.2016 року, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. У позивачки (враховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії за віком) наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як наслідок, суд визнав, що на позивачки поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889- VIII.

Разом із тим щодо вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити й здійснити нарахування та виплату позивачці пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- УІІІ, починаючи з 31.12.2024 року, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 31.12.2024 року №2603-вих-549 про визначення заробітної плати ОСОБА_1 за листопад 2024 року, суд першої інстанції, враховуючи позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08 лютого 2024 року по справі №500/1216/23, відмовив у задоволенні такої вимоги, оскільки вважав, що позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 №1058-IV (далі Закон №1058), який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону № 1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

До 01.05.2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01.05.2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також, згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 676/4235/17.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Апеляційний суд із рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 03.01.2025 № 52 встановив, що відповідач відмовив позивачці у переведенні на пенсію державного службовця з тих мотивів, що, станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII, позивачка не обіймала посади державної служби, була посадовою особою органу місцевого самоврядування та не мала 20 років стажу державної служби.

Разом із тим, зі змісту записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 28.07.1979 апеляційний суд встановив те, що ОСОБА_1 має наступний стаж: з 18.10.2004 по 30.06.2005 спеціаліст 2-ї категорії підвідділу державних допомог сім`ям з дітьми та субсидій відділу праці та соцзахисту населення Шевченківської РА (запис № 35); з 01.07.2005 по 03.01.2007 спеціаліст 1-ї категорії того ж підвідділу (запис № 36); з 04.01.2007 по 09.06.2009 спеціаліст 1-ї категорії сектора з призначення всіх видів допомог Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики ЛМР (запис № 37); з 10.06.2009 по 28.12.2009 спеціаліст 1-ї категорії сектора прийняття заяв Шевченківського відділу соціального захисту (запис № 40); з 29.12.2009 по 12.11.2013 завідувач сектора прийняття заяв Личаківського відділу соціального захисту (запис № 41); з 13.11.2013 по 08.02.2015 головний спеціаліст сектора прийняття заяв Личаківського відділу соціального захисту (запис № 42); з 09.02.2015 по 21.01.2018 головний спеціаліст сектора соціальних програм Залізничного відділу соціального захисту (запис № 43); з 22.01.2018 переведена за згодою на посаду завідувача сектора соціальних програм Залізничного відділу соціального захисту, як така, що перебуває у кадровому запасі (запис № 44).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в оскарженому рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області від 03.01.2025 № 52 пенсійний орган не визначив і не врахував періоди роботи позивачки, які необхідно зарахувати до стажу державної служби.

Відповідно до п. 6 Порядку № 229 обчислення стажу державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII здійснюється за правилами п. 8 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Посади й органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, були визначені Порядком № 283 (постанова КМУ від 03.05.1994 № 283).

Згідно з п. 2 Порядку № 283, до такого стажу зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, віднесених КМУ до відповідної категорії посад в ОМС.

Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку з прийняттям Порядку № 229 (постанова КМУ від 25.03.2016 № 229), який є чинним порядком обчислення стажу державної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в ОМС, передбачених Законом № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII, до стажу державної служби включається час перебування на посадах в ОМС, передбачених Законом № 2493-III.

Отже, час служби на посадах в органах місцевого самоврядування (визначених Законом № 2493-III) зараховується до стажу державної служби. З урахуванням наведених норм колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування до 01.05.2016 зараховуються до стажу державної служби.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми законодавства та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 03 січня 2025 року № 52 є протиправним, оскільки записами трудової книжки позивачки підтверджується, що, на час звернення до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, у позивачки був наявний необхідний вік, страховий стаж та стаж державної служби.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно вважав, що спірне рішення відповідача необхідно скасувати та, з метою повного та ефективного захисту прав позивачки, зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» та п. 10 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з дати звернення, а саме з 31 грудня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача підтвердження не знайшли та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного й об`єктивного аналізу відповідних правових норм і фактичних обставин справи.

Щодо позовної вимоги про призначення і виплату позивачці пенсії державного службовця, обчисленої у розмірі 60 відсотків заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 31 грудня 2024 року № 2603-вих-549.

Апеляційний суд встановив те, що ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявою щодо видачі довідки про складові заробітної плати для призначення (переведення на) пенсії державного службовця.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622, заробітна плата для обчислення пенсії, відповідно до Закону № 889-VІІІ, визначається довідками про заробітну плату, форми яких затверджені постановами правління Пенсійного фонду України (далі ПФУ) і які видаються особі установою за останнім місцем роботи.

За змістом пункту 4 Постанови № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців.

За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Визначаючи спосіб захисту порушених прав особи, яка має право на пенсію державного службовця, Велика Палата Верховного Суду, при ухваленні постанови від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), вказала на необхідність зобов`язання відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про заробітну плату.

Крім цього, згідно з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 127/8787/17 та від 16 травня 2022 року у справі №399/473/17, відсутність, в цьому випадку, саме довідки про заробітну плату за останньою займаною посадою, за наявності об`єктивної можливості визначити розмір пенсії, на яку позивачка має право, не може бути підставою для відмови у задоволенні її заяви про призначення пенсії за віком як державному службовцю.

Апеляційний суд встановив, що позивачка для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ та Закону № 889-VIII надала відповідачу лист-довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 31.12.2024 № 2603-вих-549, видану Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Отже, позивачка має право на переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених п. п 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Як наслідок, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, позивачці з 31.12.2024 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики ЛМР від 31.12.2024 № 2603-вих-549, з урахуванням виплачених сум.

При цьому позивачка, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на переведення на пенсію державного службовця з 31.12.2024, тобто з дня звернення із заявою про переведення (призначення) пенсії.

Таким чином, доводи позивачки є частково обґрунтованими з наведених вище підстав і спростовують доводи апеляційної скарги відповідача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області виплачувати пенсію позивачці, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмовити у її задоволенні, оскільки на час розгляду справи відповідач не здійснював обчислення розміру пенсії позивачки і не приймав відповідні рішення.

Також згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав.

Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне, відповідно до статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивачки, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити (перевести) позивачці пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідці Управління соціального захисту Львівської міської ради від 31.12.2024 року №2603-вих-549 про визначення заробітної плати ОСОБА_1 за листопад 2024 року.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги у такий спосіб:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03.01.2025 № 52 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з 31.12.2024 на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 та п. 10 розд. XI Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, обчисливши пенсію ОСОБА_1 у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 31.12.2024 № 2603-вих-549.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення чи зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду першої інстанції встановленим у справі обставинам;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права у вищевказаній частині, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Вказаний висновок апеляційного суду є підставою для часткового задоволення апеляційних скарг позивачки та відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що в частині визнання протиправним рішення відповідача та визнання права позивачки на переведення на пенсію за іншим закном суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо зазначених правовідносин, а тому апеляційну скаргу у вказаній частині необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції у відповідній частині без змін.

Щодо розподілу судових витрат, то апеляційний суд установив, що позивачка за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 1453,44 грн.

З огляду на вимоги ст. 139 КАС України, судовий збір за подання апеляційної скарги необхідно стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 380/2034/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця скасувати та ухвалити у цій частині нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з 31.12.2024 на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 та п. 10 розд. XI Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, обчисливши пенсію ОСОБА_1 у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 31.12.2024 № 2603-вих-549.

У іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 380/2034/25 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1453,44 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель