Справа № 160/28183/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 жовтня 2025 року Справа №160/28183/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконанням судового рішення у справі №160/28183/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала зазначена справа.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року у справі №160/28183/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.12.2020 року за №45 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, який дає право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2020 року про призначення пенсії за вислугою років, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати з оплати судового збору у сумі 484,48 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/28183/24 залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року у справі №160/28183/24 набрало законної сили 23.04.2025 року.

Ухвалою від 12.08.2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/28183/24 задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, протягом 60 днів з моменту отримання копії ухвали, подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року в адміністративній справі № 160/28183/24.

13.10.2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року в адміністративній справі № 160/28183/24.

Звіт обґрунтований тим, що Головним управлінням рішення суду від 20.12.2024 року по справі №160/28183/24 виконано в повному обсязі, в межах покладених зобов`язань.

Документи електронної пенсійної справи ОСОБА_1 було переглянуто. Зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 до стажу роботи, який дає, право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п."а" ст.54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Повторно розглянуто його заяву від 17.12.2020 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду в мотивувальній частині.

Повідомляє, що до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 та враховані довідки про години нальоту.

За наслідками розгляду заяви, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки пільговий стаж становить 19 років 1 місяць 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

15.10.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення, в яких позивач зазначає, що з довідки Форма РС-Право, наданої відповідачем, періоди нальоту позивача зараховано до вислуги років з розрахунку один місяць вислуги за 20 годин нальоту.

Відповідно до п.б п.1 Постанови КМУ від 21 липня 1992 р. № 418, кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.

З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що судом першої інстанції зроблено висновок про те, "що з наданих позивачем трудових книжок та довідок про наліт-години, льотної книги підтверджується необхідна вислуга років для призначення і виплати пенсій за вислугу років працівнику льотного складу авіації спеціального застосування.

Отже, судовим рішенням встановлено, що позивач мав стаж за вислугу років працівника льотного складу авіації спеціального застосування, однак при повторному розгляді заяви, відповідач проігнорував цей висновок суду і здійснив неправильний розрахунок стажу (замість 12 годин = 1 місяцю вислуги років застосував 20 годин = 1 місяць вислуги років).

На думку позивача, з наведеного вбачається, що всупереч судовому рішенню, відповідач при повторному розгляді заяви про призначення пенсії не врахував висновки викладені в судовому рішенні і внаслідок застосування маніпуляцій намагається уникнути від виконання судового рішення.

Розглянувши питання про виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року в адміністративній справі № 160/28183/24 не виконано в повному обсязі, доказів його виконання не надано.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, гарантує право особи на виконання судового рішення, винесеного на її користь, протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 382-3 за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, рішенням від 20.12.2024 року, зокрема, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, який дає право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.09.1984, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2020 року про призначення пенсії за вислугою років, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

У рішенні суду від 20.12.2024 року вказано, що відповідно до пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу рахуються: кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери та інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, за один місяць вислуги (підпункт "б" пункту 1 Постанови КМУ від 21.07.1992 №418).

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконало в повному обсязі рішення суду від 20.12.2024 року у справі № 160/28183/24, оскільки під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугою років не врахувало висновки суду щодо необхідності застосування пільгового розрахунку стажу (1 місяць вислуги за 12 годин нальоту як для працівника авіації спеціального застосування), доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у даній справі.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. У подальшому, воєнний стан продовжено Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.07.2025 року № 478/2025 до 05 листопада 2025 року.

Отже, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року та продовженням його до 05.11.2025 року, з урахуванням рекомендацій Ради суддів України стосовно роботи судів в умовах воєнного стану щодо виваженого підходу до питань, пов`язаних з встановленням різного роду строків, суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №160/28183/24 - протягом 90 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 248, 381-1, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №160/28183/24 - відмовити.

Встановити Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк для надання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №160/28183/24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №160/28183/24 у строк, що не перевищує 90 днів з дня отримання даної ухвали.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направити звіт про виконання разом із відповідними доказами позивачу, докази такого направлення надати до суду.

Попередити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що відповідно до ч. 10 ст.382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник