Справа № 620/16767/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року Чернігів Справа № 620/16767/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Калюжної В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.03.2025, просить:

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн, пропорційно на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 за серпень 2024 року протиправними;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 за серпень 2024 року.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 08.01.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.Відповідачем подано відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову та вказує, що з огляду на зміст позовної заяви, позивач не заперечує факту самовільного залишення ним Військової частини НОМЕР_1 , а тим самим порушення військової дисципліни, отже в чому саме полягає протиправність оскаржуваного позивачем наказу лишається для відповідача загадкою. Відповідач стверджує, що в серпні 2024 року позивач не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань, а відтак не існує жодних документів, передбачених чинним законодавством, які могли б підтверджувати участь позивача у виконанні таких завдань. Відповідач звертає увагу суду, що у позовній заяві позивач не зазначає, які саме бойові або спеціальні завдання на його думку він виконував в серпні 2024 року. Натомість зі змісту позовної вбачається, що єдиним завданням, поставленим йому командиром Військової частини НОМЕР_1 , було перебувати у АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.03.2025 вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14:00 год. 20 березня 2025 року. Ухвалою суду від 17.03.2025 задоволена заява представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; забезпечено проведення судових засідань, в тому числі, що призначено на 20.03.2025 о 14:00 год, у справі № 620/16767/24 в режимі відеоконференції за участю представника позивача; проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua/).Ухвалою суду від 20.03.2025 строк підготовки справи №620/16767/24 до розгляду по суті продовжено до 10:00 год. 07.04.2025.

Ухвалами суду від 07.04.2025, занесеними секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог; вирішено витребувати у Військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо місцезнаходження ОСОБА_1 в період з 01.08.2024 по 21.08.2024 з уточненням обов`язків, які він виконував; закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 28.04.2025 об 11.00 год.

Ухвалою суду від 28.07.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 розпорядження мед.роти НОМЕР_1 від 06.08.2024 та виписку з госпітального відділення від 06.08.2024 щодо ОСОБА_1 . Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомили. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 05.09.2022, що підтверджується витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №149.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.08.2023 №236 старшого сержанта ОСОБА_1 , водія 2 відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет 3 механізованого батальйону увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира частини з 21.08.2023.

Зі змісту наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.09.2024 №3982 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини старшим сержантом ОСОБА_1 » слідує, що старший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що незаконно відсутній у розташуванні підрозділу з 02.09.2024, за що на останнього накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»; наказано за самовільне залишення військової частини не включати старшого ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди за вересень 2024 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно довідки про грошове забезпечення (а.с.89), наданої відповідачем на виконання запиту суду, у серпні 2024 року ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення у сумі 1012,50 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому додаткової винагороди у сумі 30 000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Листом від 26.11.2024 №13416/1 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень 2024 року йому не нараховувались з підстав, що військовослужбовці, які були зараховані у розпорядження командирів, виплачується лише грошове забезпечення без урахування додаткової винагороди.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, збільшеної до 30 000,00 грн за серпень 2024 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20.12.1991 р. № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія; до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

При цьому Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану регулюються XXXIV розділом Наказу №260.

Пунктом 2 розділу XXXIV Наказу №260 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема, 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Згідно пунктів 3 та 4 розділу XXXIV Наказу №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пунктів 9 та 10 розділу XXXIV Наказу №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Суд акцентує увагу на тому, що в межах даної справи спірним періодом невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць зазначається серпень місяць 2024 року.

Судом встановлено, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.09.2024 №3982 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини старшим сержантом ОСОБА_1 » старший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що незаконно відсутній у розташуванні підрозділу з 02.09.2024, за що на останнього накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»; наказано за самовільне залишення військової частини не включати старшого ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди за вересень 2024 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 15 розділу XXXIV Наказу №260 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Згідно довідки про грошове забезпечення (а.с.89), наданої відповідачем на виконання запиту суду, у серпні 2024 року ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення у сумі 1012,50 грн, тобто за серпень місяць позивач не отримав додаткову винагороду.

Зі змісту рапорту командира позаштатного зведеного підрозділу військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 до командира Військової частини НОМЕР_1 вбачається, що дислокація підрозділу є АДРЕСА_2 , тобто в районі ведення воєнних (бойових) дій (а.с.31 на звороті).

При цьому матеріалами справи підтверджується, що позивач незаконно відсутній у розташуванні підрозділу з 02.09.2024, тобто в серпні місяці останній перебував у підрозділі, який знаходиться в с. Андріївка, Краматорського району Донецької області.

З виписки по рахунку позивача, відкритого в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за період, з 01.01.2024 по 16.12.2024, слідує, що позивач отримував додаткову винагороду у сумі 30 000,00 грн за лютий - липень 2024 року (а.с.12).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень 2024 року, оскільки ОСОБА_1 вважається незаконно відсутнім у розташуванні підрозділу з 02.09.2024.

Суд відхиляє посилання відповідача на наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.08.2023 №236, яким старшого сержанта ОСОБА_1 , водія 2 відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет 3 механізованого батальйону увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира частини з 21.08.2023, а тому він не має права на отримання за серпень місяць 2024 року додаткової винагороди у сумі 30 000,00 грн, оскільки як встановлено судом позивач, не зважаючи на вищевказаний наказ отримував додаткову винагороду у сумі 30 000,00 грн за лютий - липень 2024 року.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та про наявність підстав для задоволення даного позову повністю.

Підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 жовтня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя В.В. Падій