Справа № 260/5802/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/5802/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 жовтня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 24 жовтня 2025 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Ужгородської міської ради, в якому просить:

1) визнати рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 29 вересня 2022 року №922, прийнятого на XXV сесії VIII скликання, протиправним в частині відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 ;

2) зобов`язати Ужгородську міську раду Закарпатської області затвердити проект землеустрою щодо відведення громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що, позивач в червні 2021 року звернувся до Ужгородської міської ради з заявою щодо безоплатної передачі в його власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. За результатами розгляду заяви, рішенням Ужгородської міської ради 7-ї сесії 8-го скликання від 08 липня 2021 року №278 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В жовтні 2021 року, за замовленням позивача був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 .

В 02.11.2021 року, позивач звернувся до Ужгородської міської ради з заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до витягу з рішення Ужгородської міської ради від 29 вересня 2022 року № 922 (XXV сесія VIII скликання) позивачу було відмовлено у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 у зв`язку з забороною на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, згідно з підпунктом 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та відповідно до рекомендацій постійної комісії міської ради з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури.

Таку відмову відповідача вважає протиправною, оскільки вона суперечить положенням ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду залишено даний позов без руху у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду та запропоновано позивачеві надати суду заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

08 вересня 2025 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16 вересня 2025 року відповідач надіслав до суду клопотання, в якому просить суд залишити позов без розгляду. Заявлене клопотання обґрунтовує тим, що будучи уповноваженою особою позивача Кузовкова О.О., Примич В.В., діючи у відповідності до вимог ЦКУ, виданої довіреності 31.07.2020 року, 14.11.2022 року отримав рішення Ужгородської міської ради 29.09.2022 року № 922, пунктом 1.2. якого ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 . Будучи обізнаним про наявність оскаржуваного рішення, починаючи ще з листопада 2022 року позивач не проявив розумної зацікавленості та не ініціював звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів в межах строків передбачених КАС України, а спрямував позовну заяву до суду лише 17.07.2025 року, тобто з пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку звернення.

20 жовтня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) в червні 2021 року звернувся до Ужгородської міської ради з заявою щодо безоплатної передачі в його власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. За результатами розгляду заяви, рішенням Ужгородської міської ради 7-ї сесії 8-го скликання від 08 липня 2021 року №278 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В жовтні 2021 року, за замовленням ОСОБА_1 був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 .

В 02.11.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Ужгородської міської ради з заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до витягу з рішення Ужгородської міської ради від 29 вересня 2022 року № 922 (XXV сесія VIII скликання) позивачу було відмовлено у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 у зв`язку з забороною на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, згідно з підпунктом 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та відповідно до рекомендацій постійної комісії міської ради з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури.

Вважаючи таке рішення органу місцевого самоврядування протиправним та таким, що порушує гарантоване законодавством право кожного на землю, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п 14, ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-XII. 22.10.1993 року, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

За змістом частини 1-3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності , в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки- Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон), та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради.

Відповідно до ч-7 ст. 118 Земельного кодексу України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідно до ч-З ст. 79-1 ЗК України сформована земельна ділянка підлягає державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до ПУНКТІВ 49-54 цього Порядку. Відповідно до підпункту 1 ПУНКТ У 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінет/ Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки, зокрема здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; Відповідно до ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч. 11.12 ст. 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до 4-І ст. 122 Земельного Кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Стаття 186 Земельного Копекеу України встановлює правила затвердження, та у випадках передбачених законом погодження документації із землеустрою. Відповідно до п.6 ч.З ст. 186 Земельного Кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; Відповідно до ч.8 ст. 186 Земельного Кодексу України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Відповідно до ч.Ю ст. 186 Земельного Кодексу України. Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформована земельна ділянка підлягає державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п.п. 49-54 цього Порядку.

Відповідно до підпункту 1 п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки, зокрема здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 11,12 ст. 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Стаття 186 Земельного Кодексу України встановлює правила затвердження, та у випадках передбачених законом погодження документації із землеустрою. Відповідно до п.6 ч. 3 ст. 186 Земельного Кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу;

Відповідно до ч. 8 ст. 186 Земельного Кодексу України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до с. 10 статті 186 Земельного Кодексу України висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, та продовжений до теперішнього часу Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 р. № 235/2025 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16.04.2025 p. № 4356-ІХ.

Законом № 2145-ІХ від 24.03.2022 розділ X Земельного Кодексу України доповнено пунктом 27, яким врегульовано земельні відносини під час дії воєнного стану.

Відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу X Земельного Кодексу України, з урахуванням змін внесених згідно із Законом №2698-ІХ від 19.10.2022, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 80, 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі таких ділянок із земель державної і комунальної власності.

Таким чином, законом чітко окреслено окрему категорію публічно-правових земельних правовідносин, що виникають у процесі реалізації громадянами права на безоплатне набуття у власність земельних ділянок державної чи комунальної власності. Ці правовідносини охоплюють низку послідовних юридично значущих процедур, що передбачають ухвалення проміжних рішень уповноваженими органами: подання клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розробка такого проекту, реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, подання клопотання про затвердження проекту землеустрою, ухвалення відповідного рішення щодо затвердження проекту землеустрою та передачі ділянки у власність громадянина, державна реєстрація права власності на ділянку.

Всі ці процедури та рішення, що приймаються за їх результатами уповноваженими органами, є невід`ємними етапами реалізації права громадянина на землю, закріпленого у статті 14 Конституції України, в рамках одних і тих самих правовідносин що виникають в процесі «безоплатної передачі земель з державної або комунальної власності», і не можуть розглядатись окремо одна від одної. Початком таких правовідносин є подання громадянином первинного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а їх завершенням - державна реєстрація права власності на отриману земельну ділянку.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови ВС від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Публічно-правові земельні відносини, що є предметом розгляду суду по даній справі виникли до набуття чинності змінами до Земельного Кодексу. Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що норми права застосовуються до відносин, які виникли після набрання цими нормами чинності, і не можуть бути застосовані до тих, що існували раніше.

Таким чином, так як ОСОБА_1 звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в червні 2021 року, правовідносини щодо безоплатної передачі йому земельної ділянки виникли до набрання чинності Законом № 2145-ІХ від 24.03.2022, яким було доповнено розділ X Земельного Кодексу України пунктом 27. А тому, відповідно до принципу закріпленого статтею 58 Конституції України про дію закону в часі, положення пункту 27 розділу X Земельного Кодексу України не можуть застосовуватися до відносин що виникли при реалізації права Позивачем на безоплатну передачу у його власність земельної ділянки.

Проаналізувавши нормативне регулювання відносин що виникають в процесі реалізації громадянином права на безоплатну передачу земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, можна дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність такого процесу, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність в порядку визначеному ч. 6 ст. 118 ЗКУ; 2) за результатами розгляду клопотання громадянина щодо отримання земельної ділянки у власність орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні) згідно ч.7ст. 118 ЗКУ; 3) за замовленням громадянина, суб`єкт господарювання, який є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, розробляє проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗКУ та подає заяву про державну реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі згідно пп. 1 п. 109 Порядку №1051: 4) звернення громадянина з клопотанням про затвердження проекту землеустрою до органу який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність згідно закону. 5) по результатам розгляду клопотання, відповідний орган приймає рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність громадянина, або про відмову. 6) реєстрація права власності громадянином на отриману земельну ділянку.

Таким чином, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо безоплатної передачі земельної ділянки з державної або комунальної власності, може бути лише підстави визначені частиною 8 статті 186 ЗК України, а саме невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. При цьому перевірка потенційного проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється виключно на етапі прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно положень земельного законодавства, в разі погодження проекту землеустрою у відповідності до статті 186 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, за умови відсутності підстав для відмови передбачених Земельним Кодексом України, позбавлений можливості приймати альтернативні рішення окрім рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність громадянину. Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 січня 2020 року у справі № 316/979/18, від 27 січня 2021 року у справі № 560/1334/19, від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19, від 16 вересня 2021 року у справі № 260/18/19, від 13 вересня 2022 року у справі № 369/2390/18.

Відповідно до обставин справи, ОСОБА_1 повністю дотримано регламентовану законодавством процедуру безоплатного відведення у власність земельної ділянки, зокрема: 1) отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою в порядку визначеному статтею 186 ЗК України рішенням Ужгородської міської ради 7-ї сесії 8-го скликання від 08 липня 2021 року №278 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок"; 2) відповідно до договору на розробку проекту від 09.10.2021, ФОП ОСОБА_2 (сертифікат № 000288, свідоцтво НОМЕР_2 ) розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у власність); 3) земельна ділянка зареєстрована згідно закону в Державному земельному Кадастрі; 4) ОСОБА_1 звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням про затвердження проекту землеустрою.

Відтак у відповідача були відсутні визначені законом підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Жодних інших доказів на підтвердження правомірності свого рішення Ужгородська міська рада суду не надала.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки за результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлена протиправність оскарженого рішення Ужгородської міської ради, позовна вимога щодо скасування такого в частині, що стосується позивача підлягає задоволенню.

З огляду на скасування такого рішення Ужгородської міської ради з метою належного захисту прав позивача підлягає також задоволенню похідна вимога про зобов`язання Ужгородську міську раду Закарпатської області затвердити проект землеустрою щодо відведення громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих вимог, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати такого.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 205, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 29 вересня 2022 року №922, прийнятого на XXV сесії VIII скликання, протиправним в частині відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 ;

3. Зобов`язати Ужгородську міську раду Закарпатської області затвердити проект землеустрою щодо відведення громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :61:001:0440, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець