Справа № 400/3752/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3752/25
Перша інстанція: суддя Брагар В. С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 червня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови в призначенні та нарахуванні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі призначених десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, як працівнику охорони здоров`я, протиправним;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі призначених десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, як працівнику охорони здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у листопаді 2024р. він звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою, у якій зокрема просив призначити та нарахувати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі призначених десяти місячних пенсій.

Однак, листом від 24.12.2024р. ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначило, що підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 червня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та нарахуванні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі призначених десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, як працівнику охорони здоров`я, протиправним.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі призначених десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, як працівнику охорони здоров`я.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,2грн., сплачений квитанцією 15.04.2025 №0.0..1.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має необхідний стаж для призначення та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 р.XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком згідно з ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-ІV.

26.11.2024р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій зокрема просив провести нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 р.XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (а.с.21).

Разом з тим, ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 24.12.2024р. повідомило позивача про відсутність підстав для призначення грошової допомоги, оскільки спеціальний страховий стаж позивача становить 34 роки 04 місяці 14 днів з необхідних 35 років (а.с.22-24).

Не погодившись із діями ГУ ПФУ в Миколаївській області, що полягають у відмові в призначення та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 р.XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 4.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пункт 5 Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1.10.2011р., призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, до стажу позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, ГУ ПФУ в Миколаївській області зараховано періоди роботи:

- з 13.08.1984р. по 11.02.1987р. на посаді лікаря терапевта Євгеніївської лікарської лабораторії Снігурівського району;

- 11.03.1987р. по 6.02.1989р. на посаді начальника медичної служби начальника медичного пункту (лікаря) 937 військово-будівельного загону САВО під час проходження військової служби;

- з 13.03.1989р. по 12.01.1993р. на посаді виїзного лікаря лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва;

- з 14.01.1993р. по 10.10.1994р. на посаді лікаря відділення анестезіології та реанімації Міської лікарні №3;

- з 20.02.1995р. по 13.04.2002р. на посаді лікаря анестезіолога пологового будинку №2;

- з 17.12.2002р. по 11.02.2003р. на посаді лікаря анестезіолога в Березнегуватській райлікарні;

- з 1.07.2003р. по 31.08.2019р. на посаді лікаря анестезіолога центру анестезіології та інтенсивної терапії Миколаївської обласної лікарні.

Таким чином, спеціальний стаж позивача, відповідно до розрахунку органу ПФУ, становить 34 роки 04 місяці 14 днів.

Разом з тим, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.07.2024р. у справі №400/2654/24, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2024р. у справі №400/2654/24, Головним управлінням в добровільному порядку, в межах покладених судом зобов`язань, зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 1.01.2004р. по 16.11.2019р. на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології і інтенсивної терапії у КНП "Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради у подвійному розмірі з дати призначення пенсії, а саме з 13.09.2019р..

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Водночас, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Вимогами п.4 ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Відповідно до ст.60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно із роз`ясненням, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002р. №10.02.11/450 та від 21 червня 2002р. №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст.60 Закону №1788-XII.

Як вже зазначалось вище, позивач у періоди з 14.01.1993р. по 10.10.1994р., з 20.02.1995р. по 13.04.2002р., з 17.12.2002р. по 11.02.2003р., з 1.07.2003р. по 31.08.2019р. працював на посадах лікаря анестезіолога, що дає йому право на зарахування стажу у подвійному розмірі.

Водночас, ГУ ПФУ вказаний стаж не зараховано в подвійному обчисленні до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, що призвело до неправильного обрахунку спеціального стажу позивача, та як наслідок відмови йому у нарахуванні та виплаті такої допомоги.

Колегія суддів зауважує, що основною умовою, з якою законодавець пов`язує наявність права на грошову допомогу, є факт роботи у відповідних закладах та на відповідних посадах, визначених статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», саме в день досягнення пенсійного віку, пенсія призначається вперше, станом на день звернення за призначенням пенсії позивач має відповідний страховий стаж.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 дотримано одночасно всіх умов, за яких він має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій: наявність необхідного спеціального страхового стажу більше 35 років, досягненням пенсійного віку, працюючи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ГУ ПФУ в Миколаївській області було протиправно відмовлено позивачу у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 червня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко