Справа № 522/4056/25-Е
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/4056/25-Е

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2025 року у справі №522/4056/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення

У С Т А Н О В И В:

01.03.2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою, у якій просив:

- скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення від 12.07.2024 №С/13472, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

За наслідками розгляду зазначеної справи Приморським районним судом м. Одеси 17 червня 2025 року прийнято судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Скасовано постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2024 №С/13472 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

06.06.2025 року ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси скеровано заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення на його користь витрат на правничу (професійну) допомогу адвоката у розмірі 22500 грн.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2025 року у справі №522/4056/25-Е заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3250 гривень.

Ухвалюючи означене судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, позивачем (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу (професійну) допомогу адвоката у розмірі 22 500 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що за наявності відповідного обґрунтованого клопотання іншої сторони, суд може вирішити питання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу. Разом з цим, як доводив позивач, відповідного клопотання з боку відповідача матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ІНФОРМАЦІЯ_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частини першої та другої статті 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. (частина третя статті 132 КАС України).

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно із умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно із умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 19 грудня 2019 року у справі №520/1849/19, від 29 листопада 2022 року у справі №340/9016/21.

Тобто обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач отримав заяву про ухвалення додаткового рішення суду, у якій позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на правничу (професійну) допомогу адвоката у розмірі 22500 грн. (а.с.75)

Разом з тим, жодних документів до суду першої інстанції відповідач не надіслав, тобто не наполягав на неспівмірності заявлених до стягнення витрат і не наводив жодних доводів на підтвердження неможливості стягнення означеної представником позивача суми витрат на правничу (професійну) допомогу адвоката.

Більше того, судова колегія звертає увагу, що за наслідками подання вказаної вище заяви про ухвалення додаткового рішення суду, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2025 року відповідну заяву прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні на 16 червня 2025 року о 11 год. 00 хв. у приміщенні суду.

Означене судове рішення надіслано в електронний кабінет ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримано адресатом - 12.06.2025 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. (а.с.78)

Водночас, у судове засідання, призначене на 16 червня 2025 року о 11 год. 00 хв., представник відповідача не з`явився про що зазначено у оскаржуваному судовому рішенні. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суду здійснено в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно із частинами першою, сьомою та дев`ятою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті. Розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представник позивача надав копії:

- договору про надання правової допомоги від 24 липня 2024 року;

- Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 24 липня 2024 року;

- акту прийому-передачі виконаних робіт від 06 червня 2025 року, розрахунок розміру винагороди від 05.06.2025 року, відповідно до яких адвокат надав правничу допомогу в адміністративній справі №522/4056/25-Е, і вартість таких послуг становить 22500 грн.

В той же час, апеляційним судом установлено, що по факту поданої позивачем заяви про здійснення розподілу судових витрат відповідачем не подано до суду першої інстанції клопотання із зазначенням про неспівмірність та необґрунтованість заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного та у зв`язку з тим, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу (професійну) допомогу слід задовольнити й стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22500 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі 440/1757/19 та від 05.08.2020 року у справі № 640/15803/19.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи викладене вище, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми процесуального права, у відповідності до статті 317 КАС України додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу (професійну) допомогу адвоката у розмірі 22500 грн.

Керуючись ст. 139, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2025 року у справі №522/4056/25-Е скасувати.

Прийняти у справі №522/4056/25-Е нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення на його користь витрат на правничу (професійну) допомогу адвоката у розмірі 22500 грн. задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (професійну) допомогу адвоката у розмірі 22500 грн. (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький