Справа № 160/28500/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28500/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 року в адміністративній справі №160/28500/24 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , в якій позивач, з урахуванням уточнень від 04.11.2024, просив:

- стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 493312,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неузгодженість грошових зобов`язань та безпідставність стягнення податкового боргу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсягу. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач вказує, що судом не встановлено статусу узгодженості податкового зобов`язання, оскільки спірні ППР не отримувались боржником. Скаржником зазначено, що податковим органом не розшифровано з чого складається заявлена до стягнення сума податкового боргу, та не надано доказів направлення та отримання відповідачкою всіх податкових повідомлень-рішень за несплату яких податковим органом визначено податковий борг.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків фізична особа за ідентифікаційним кодом НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно із розрахунком, наведеного у позовній заяві, довідками-розрахунками податкового боргу, доданих до позовних матеріалів, та за даними інтегрованих карток платника податків, за відповідачем рахується податкова заборгованість у сумі 493312,90 грн., з яких:

9407,01 грн. по земельному податку з фізичних осіб;

104950,62 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

378955,27 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Податкова заборгованість по земельному податку з фізичних осіб у сумі 9407,01 грн. виникла:

04.08.2023 у сумі 7851,90 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2023 рік за податковим повідомленням-рішенням №-0463 від 10.04.2023;

04.08.2023 у сумі 71,22 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2023 рік за податковим повідомленням-рішенням №-0463 від 10.04.2023;

04.08.2023 у сумі 504,82 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2023 рік за податковим повідомленням-рішенням №-0463 від 10.04.2023;

18.09.2023 у сумі 979,07 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2023 рік за податковим повідомленням-рішенням №-0463 від 02.06.2023.

Податкова заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у сумі 378955,27 грн. виникла:

28.10.2023 у сумі 86113,97 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 7870,20 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 36835,50 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 2121,60 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 4758,00 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 3377,40 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 174282,25 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 53758,60 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 9837,75 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023.

Податкова заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у сумі 104950,62 грн. виникла:

28.10.2023 у сумі 6857,50 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 67418,00 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 14681,87 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 1264,25 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №0-0463-UA0033698 від 30.06.2023;

28.10.2023 у сумі 14729,00 грн., нарахованих податкових зобов`язань за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням №12-0463-UA0033698 від 30.06.2023.

Копії податкових повідомлень-рішень від 30.06.2023 №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №0-0463-UA0033698, №12-0463-UA0033698, від 02.06.2023 №-0463 надіслані ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення не вручено адресату та повернуто поштовим відділенням із відміткою про невручення (за закінченням терміну зберігання).

Копії податкових повідомлень-рішень №-0463 від 10.04.2023, №-0463 від 10.04.2023, №-0463 від 10.04.2023 надіслані ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення не вручено адресату та повернуто поштовим відділенням із відміткою про невручення.

Зазначена сума боргу відповідачем в добровільному порядку не сплачена, що й обумовило звернення податкового органу до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Чабаненко С.В., Сафронова С.В.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків врегульовано статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В силу пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому, за правилами п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до абз. 1 п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, зі змісту наведених норм вбачається, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 640/23566/19.

Матеріали справи свідчать, що у позовній заяві, представник позивача зазначає, що податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 493312,90 грн. виник внаслідок не сплати відповідачем податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями.

При цьому, судом апеляційної інстанції, під час розгляду справи встановлено, що податковим органом доказів наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу визначено податкові зобов`язання, несплата яких слугувала підставою для звернення податкового органу до суду із позовом до суду не надано.

Жодних доказів щодо отримання відповідачем податкових повідомлень-рішень, які слугували підставою нарахування податкового боргу, матеріали справи не містять. Коринці податкових повідомлень-рішень підтверджують лише направлення вказаних рішень на незареєстровану належним чином адресу платника податків. Матеріали справи не містять доказів того, що податкові повідомлення-рішення направлялись на адресу, за якою зареєстрована ОСОБА_1 .

Відтак, грошові зобов`язання, визначені у вищевказаних повідомленнях-рішеннях, не набули статусу узгоджених, що виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу та, відповідно, звертатись до суду про стягнення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у праві №826/18377/14.

Таким чином, наведене вказує на передчасність звернення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, а тому суд дійшов о висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Судова колегія, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

При цьому колегія суддів зазначає, що у разі узгодженості вказаних грошових зобов`язань відповідач може ініціювати стягнення такого податкового боргу.

На підставі викладеного судова колегія доходить висновку, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини по справі, що призвело дот невірного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 в адміністративній справі №160/28500/24 скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова