Справа № 480/9664/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2025 року Справа № 480/9664/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9664/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/9664/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Судом надсилалася відповідачу ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за адресою, визначеною у Єдиному державному демографічному реєстрі, проте поштове відправлення повернуто на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 86).
Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Станом на день розгляду справи відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, тому суд, у порядку ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2022 року № 173, солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини з 15.07.2022 (а.с.66).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2023 року № 352 солдата ОСОБА_1 , навідника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти, вважати таким, що з 13 грудня 2023 року перебуває у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 з району виконання бойового завдання за призначенням, та знятий з усіх видів забезпечення з 13.12.2023 року (а.с.72).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 13.12.2023 року № 793 (а.с. 19) призначено службове розслідування, зокрема, відносно ОСОБА_1 щодо уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини НОМЕР_1 та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (а.с.19).
У ході службового розслідування було виявлено факт самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_1 розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.12.2023 року № 765 «Про результати службового розслідування» (а.с.20-22), з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.10.2024 року № 610 "Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.12.2023 року № 756 «Про результати службового розслідування» (а.с.23) наказано:
- за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, у відповідності до ч. 4 ст. 5, ст. 45, ст. 54, ст. 83 та п. в ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення сувора догана на військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, солдата ОСОБА_1 , призначеного на посаду навідника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 (п.3 наказу);
- заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення на виконання вимог ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за фактом виявлення ознак військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підготувати повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та направити разом з копіями матеріалів службового розслідування до органу досудового розслідування з урахуванням підслідності, визначеної ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України, з метою надання йому належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (п.4 наказу);
- помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи подати, адміністративний позов до Сумського окружного адміністративного суду відносно солдата ОСОБА_2 про відшкодування шкоди державі на суму 16 416,93 грн. (шістнадцять тисяч чотириста шістнадцять грн. 93 коп.)» (п.8 наказу в редакції наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.10.2024 року № 610).
Разом з тим, на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі №185/2111/24, яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 та ч.2 ст. 263 КК України та на підставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування покарання із іспитовим терміном 2 (два) роки (а.с. 15-17).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2023 року № 284 (а.с. 18) солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 вересня 2024 року № 151-РС за підпунктом В (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 вересня 2024 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Посилаючись на несплату відповідачем відшкодування за недонос речового майна та втрату медичного військового майна у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Згідно із статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
При цьому, правовими нормами статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).
Відповідно до ст. 1 Закону № 160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX).
Згідно із положеннями статті 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розділом VIII Порядку № 608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.
Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Разом з тим, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі особи, які проводять службове розслідування).
Згідно з частиною шостою статті 8 Закону № 160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).
Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додається всі матеріали службового розслідування.
Згідно з пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 160-ІХ якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (стаття 12 Закону № 160-ІХ).
Таким чином, відшкодування особою завданої шкоди здійснюється в судовому порядку лише за наявності таких фактів:
наявності наказу командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням сум, що підлягають стягненню, прийнятого не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення службового розслідування, проведеного за фактом завдання відповідної шкоди;
відмови особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, від добровільного відшкодування шкоди або в іншому встановленому законом порядку;
у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, з військової служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.
Звертаючись з цим позовом до суду, позивач першочергово вказує, що факт заподіяння майнової шкоди було встановлено в ході проведеного службового розслідування, за наслідками якого було виявлено факт недоносу речового майна, а також втрату медичного військового майна, яке було видано солдату ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 17 грудня 2023 року № 17 та довідкою військової частини від 20 грудня 2023 року № 25.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.12.2023 № 793 (а.с. 19) «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування відносно відсутності відповідача на службі без поважних причин.
У преамбулі вищевказаного наказу зазначено, що метою проведення службового розслідування є уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню відповідачем військової частини НОМЕР_1 та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня його вини.
Відтак, метою проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2023 № 793 не було встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Отже, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2023 № 793 службове розслідування не стосувалося визначення матеріальної шкоди, завданої відповідачем державі.
Крім того, за результатами проведеного службового розслідування, було затверджено акт службового розслідування від 24.12.2023 № 723 (а.с. 31-50).
Однак в цьому акті відсутні пропозиції щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.
Більше того, висновки акти свідчать про те, що позивачем взагалі не з`ясовувалися та не досліджувалися обставини заподіяння відповідачем майнової шкоди. Окремо слід зазначити, що службовим розслідуванням не встановлено наявність причинного зв`язку між поведінкою відповідача і настанням шкоди, вина позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» є обов`язковими і необхідними умовами притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.
Разом з тим, на підставі Акту службового розслідування від 24.12.2022 № 723 позивачем було прийнято наказ (з основної діяльності) від 24.12.2023 № 765 «Про результати службового розслідування» (а.с.20-22), відповідно до пункту 1 якого відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «сувора догана».
Водночас, згідно з цим наказом відповідача не було притягнуто до матеріальної відповідальності.
Відтак, доказів проведення службового розслідування, складання висновку та видачі наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування, позивачем до суду не надано.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 вересня 2023 року № 284 (а.с. 18) солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 вересня 2024 року № 151-РС за підпунктом В (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 вересня 2024 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Статтею 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Відтак, судовий процес може бути використаний для вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди в таких випадках, якщо винна особа відмовляється співпрацювати у вирішенні цього питання добровільно.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.01.2024 року по справі № 420/5695/23, та у силу приписів силу приписів ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню.
У контексті наведеного суд зазначає, що розмір майнової шкоди, яка заявлена до стягнення військовою частиною НОМЕР_1 , у межах даного позову підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2023 № 17 про відшкодування шкоди за недонос речового майна та довідкою від 20.12.2023 № 25 про відшкодування вартості медичного майна, однак жодних доказів ознайомлення ОСОБА_1 зі сумою такого відшкодування позивачем суду не надано.
Разом з тим, у випадку відсутності відомостей про доведення відповідачу розміру спричиненої шкоди, факт відмови відповідача добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду є недоведеним.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко