Справа № 420/35696/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35696/24

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за позовною заявою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій та зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 року Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області (далі ГУ Держпродспоживслужби) звернулося до суду першої інстанції з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з останньої суму штрафних санкцій, згідно рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22.08.2024 №56, №57, №58, №59 який у загальному розмірі становить 16949 грн.

Разом з цим, ФОП ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до Держпродспоживслужби про визнання протиправними та скасування рішень ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22.08.2024 №56, №57, №58, №59 у розмірі 16949 грн.

В обґрунтування позовних вимог ГУ Держпродспоживслужби посилається на те, що під час виконання повноважень щодо контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог чинного законодавства про рекламі посадовими особами Управління виявлено розміщення ФОП ОСОБА_1 зовнішньої реклами з ознаками порушень вимог Закону України «Про рекламу» про що складені протоколи.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про рекламу прийняті спірні рішення, якими на суб`єкта господарювання, згідно положень статті 27 Закону України «Про рекламу» накладений штраф у загальному розмірі 16949 грн. за неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами, а також недотримання вимог законодавства щодо змісту реклами, оскільки мова реклами не є державною мовою.

Оскільки вказаний штраф не сплачений у добровільному порядку, позивач просить відповідно до пункту 22 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінетів міністрів України від 26.05.2004 стягнути суму штрафних санкцій.

ФОП ОСОБА_1 в обґрунтування зустрічного позову зазначає про протиправність оскаржуваних рішень про накладення штрафних санкцій та посилається на те, що вони прийняті із порушенням процедури проведення державного контролю, зокрема, за відсутності відповідного рішення про дозвіл на проведення позапланових заходів державного нагляду та фіксування порушень у відповідному акті.

У зв`язку з чим, на переконання позивачки, відсутні підстави для аналізу правомірності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень, оскільки оскаржувані рішення вважаються протиправними в силу наведених обставин.

На думку позивачки, оскаржувані рішення про накладення штрафу не відповідають принципам обґрунтованості, через те, що вони ґрунтуються на недопустимих доказах, якими є протоколи про порушення законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року позов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 до Державного бюджету України штрафні санкції згідно рішення №56 від 22.08.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн.; згідно рішення №57 від 22.08.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу 5083 грн.; згідно рішення №58 від 22.08.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5083 грн.; згідно рішення №59 від 22.08.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5083 грн.

В задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22.08.2024 року №56, №57, №58, №59 суд відмовив.

Не погоджуючись з таким рішенням ФОП ОСОБА_1 надала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, та не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її зустрічного позову.

Мотивуючи свою позицію про порушення судом першої інстанції норм матеріального права ФОП ОСОБА_1 зазначає про помилковість висновку суду, що положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.09.2021 у справі №826/24133/15, від 22.06.2022 у справі №810/3148/17, від 17.01.2023 у справі 826/9936/17 апелянтка наполягає на тому, що на правовідносини у сфері контролю реклами та накладення штрафу за порушення статті 22 Закону України «Про рекламу» поширюється, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Далі, аргументуючи довід про не з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи апелянтка зазначає, що упродовж періоду дії в Україні воєнного стану ГУ Держпродспоживслужби може проводити лише позапланові заходи державного нагляду/контролю за дотриманням законодавства України про рекламу за умови наявності та на підставі відповідного рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері, яким є Міністерство економіки України.

Окремо апелянтка зазначає, що враховані судом першої інстанції правові позиції Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин.

Держпродспоживслужба у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції зазначає про безпідставність поданої апеляційної скарги. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суд залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час виконання повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу, посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області було виявлено розповсюдження зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 , з наявними порушеннями Закону України «Про рекламу».

17.06.2024 ГУ Держпродспоживслужби на адресу ФОП ОСОБА_1 направлена вимога за вих.№4848/05.4/31-24 про надання документів:

-витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з актуальними відомостями;

-договір (-и) на право власності/оренди/суборенди об`єкту за визначеною адресою провадження господарської діяльності;

-документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договір, акти, рахунки виконаних робіт, рахунки, платіжні документи, макети замовлень тощо);

-договір на розміщення рекламних засобів;

-дозвіл (-и) на розміщення рекламних засобів, та/або згоди власників будинків та споруд на розміщення рекламних засобів з підтвердженням права власності оренди, суборенди). У разі відсутності таких документів надати додаткові пояснення щодо цього.

11.07.2024 ФОП ОСОБА_1 направила ГУ Держпродспоживслужби пояснення, до яких надані додатки, а саме: копію дозволу від 22.07.2021 № 865-Ві/С/Л-б на розміщення зовнішньої реклами; копію листа комунальної установи Одеської міської ради «ОДЕСРЕКЛАМА» від 20.05.2021 № 01-28/654; копію договору суборенди нежитлового приміщення від 22.04.2024 разом з актом про прийняття. У поясненнях зазначила, що проекти заміни рекламних засобів вже на стадії розробки тому з урахуванням запровадження карантинних заходів а також військової агресії з боку РФ просила надати додатковий термін на виконання заміни рекламних засобів та приведення рекламних засобів до вимог чинного законодавства.

Водночас інформація про вартість розповсюдженої реклами та витяг з реєстру з актуальними відомостями не надані.

Головним спеціалістом сектору контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Держпродспоживслужби відносно ФОП ОСОБА_1 26.07.2024 складені протоколи про порушення законодавства про рекламу:

- № 56 про порушення ст.6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є недержавна мова;

- № 57 про наявні ознаки порушення ч. 2 ст.26 Закону України Про рекламу, а саме: неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами;

- №58 про порушення ст.6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є недержавна мова;

-№59 про порушення ст.6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є недержавна мова.

29.07.2024 ГУ Держпродспоживслужби на адресу ФОП ОСОБА_1 направлені повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про рекламу для прибуття ФОП ОСОБА_1 або її представника на засідання та розгляд справи про порушення Закону України «Про рекламу», яке призначено на 22.08.2024 о 10 год. 30 хв., які отримані одержувачем, що сторонами не заперечується.

22.08.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на підставі протоколу №56, №57, №58, та №59 прийняті рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу:

- № 56 оскільки встановлений факт порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 2 статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої ч. 2 с Закону України «Про рекламу», у зв`язку з чим на підставі ч. 6 статті 27 Закону України «Про рекламу» накладений штраф у розмірі 1700 грн.;

- № 57 оскільки встановлений факт порушення ФОП ОСОБА_1 статті 6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є недержавна мова, у зв`язку з чим на підставі ч. 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» накладений штраф у розмірі 5083,00 грн.;

- № 58 оскільки встановлений факт порушення ФОП ОСОБА_1 статті 6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є недержавна мова, у зв`язку з чим на підставі ч. 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» накладений штраф у розмірі 5083,00 грн.;

- № 59 оскільки встановлений факт порушення ФОП ОСОБА_1 статті 6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є недержавна мова, у зв`язку з чим на підставі ч. 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» накладений штраф у розмірі 5083,00 грн.

Вищевказані рішення 22.08.2022 направлені ФОП ОСОБА_1 , однак поштове відправлення повернулося у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Внаслідок невиконання суб`єктом господарювання обов`язку щодо сплати штрафу за порушення законодавства про рекламу, контролюючий орган звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов ГУ Держпродспоживслужби, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки суб`єктом господарювання рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу не оскаржені та сума штрафу добровільно не сплачена, то наявні підстави для її стягнення за рішенням суду.

Також суд зазначив, що ГУ Держпродспоживслужби дотримані вимоги законодавства, зокрема, Закону України «Про рекламу», Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, під час притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про рекламу: складені протоколи, призначений розгляд справ, відповідач повідомлена про їх розгляд, на який не з`явилася та щодо неї обґрунтовано винесені рішення про накладення штрафів, а також того, що ФОП ОСОБА_1 не заперечувала факт порушення вимог Закону України «Про рекламу».

Водночас, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що Закон України «Про рекламу» визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами та не регулює відносини щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Суд дійшов висновку, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не підпадає під дію Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на чому наголошувала заявниця зустрічного позову, а тому суд визнав позов необґрунтованим0.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 03.07.1996 №270/96-ВР «Про рекламу» (далі Закон 270/96-ВР) є спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 1 Закону №270/96-ВР рекламою є інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Стаття 2 Закону №270/96-ВР унормовує, що цей Закон також регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Стаття 26 Закону №270/96-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку).

Згідно частин 2, 3 статті 26 Закону №270/96-ВР на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право:

-вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;

-вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;

-надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;

-приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;

-приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право:

-бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону;

-подавати необхідні документи, давати пояснення;

-отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них;

-оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) врегульований Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 №693 (далі Порядок №693).

Порядком у №693 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Згідно пункту 8 Порядку №693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції.

Пункт 9 Порядку №693 визначає, шо підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Згідно пункту 11 Порядку №693 за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Пункт 18 Порядку №693 визначає, шо за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пункт 20 Порядку №693 визначає, шо сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

В контексті зазначеного слід враховувати, що відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №159, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.

Згідно із підпунктом 8 пункту 4 Положення №159 Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема, у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів та здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі правомірним з одночасним зупиненням ії розповсюдження.

Згідно із підпунктом 13 пункту 4 Положення №159 ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань, у тому числі, вживає у межах повноважень, передбачених законом, заходів щодо усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності згідно із законом; у межах повноважень, передбачених законом, складає протоколи та розглядає справи про порушення законодавства у відповідній сфері.

Отже, у спірних відносинах ГУ Держпродспоживслужби діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом №270/96-ВР та Порядком №693 функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та, відповідно, правом на звернення до суду з позовом про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі №812/1234/18 вказувала, що ГУ Держпродспоживслужби наділене функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду справи про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу, встановлено недотримання останньою вимог законодавства про рекламу, у зв`язку з чим прийняті рішення про накладення штрафу.

Водночас, заперечуючи поданий ГУ Держпродспоживслужби позов про стягнення штрафних санкцій ФОП ОСОБА_1 подала зустрічний позов про скасування спірних рішень, в обґрунтування якого посилається на допущення ГУ Держпродспоживслужби істотних порушень при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання законодавства про рекламу, передбачених Законом України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Закон України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширює свою дію на спірні правовідносини, у зв`язку з чим вважав необґрунтованим заявлений ФОП ОСОБА_1 зустрічний позов.

ФОП ОСОБА_1 мотивуючи апеляційну скаргу зазначає про те, що Закон України «Про рекламу» та Порядок №693 не містять правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.

Ключовим спірним питанням у цій справі є, чи поширюються на правовідносини у сфері контролю за дотриманням законодавства України про рекламу приписи Закону України від 05.04.2007 року №877-V «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон №877-V).

Варто зазначити, що правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено №877-V.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Стаття 2 Закону №877-V визначає, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Також, у цій статті Закону визначається перелік правовідносин, на які дія цього Закону не поширюється, та в якому відсутні правовідносини, що врегульовані законодавством про рекламу.

Слід зазначити, що згідно положень статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Стаття 8 Закону №877-V передбачає, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, у тому числі, вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Таким чином, предметом правового регулювання цього Закону є відносини у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Незважаючи на те, що іншими законами та підзаконними актами, врегульований порядок накладення санкції до суб`єктів цих відносин, саме Закон №877-V підлягає застосуванню як спеціальний під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.

Поширення на правовідносини у сфері контролю за дотриманням законодавства України про рекламу приписів Закону №877-V знаходить своє підтвердження і у висновках Верховного Суду у постановах від 23.09.2021 у справі №826/24133/15, від 22.06.2022 у справі №810/3148/17.

Аналіз статей 1, 2 Закону № 877-V та згадані вище висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі №812/1234/18 дають підстави вважати, що ГУ Держпродспоживслужби у спірних правовідносин має керуватись, зокрема, положеннями статті 7 Законом № 877-V.

Згідно матеріалів справи, накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на ФОП ОСОБА_1 фактично відбулось за відсутності відповідного наказу, прийнятого в порядку статті 7 Закону № 877-V щодо контролю за дотриманням законодавства України про рекламу.

Вказане підтверджується відсутністю розпорядчих документів на здійснення контролю у цій сфері.

Також колегія суддів враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ з 24.02.2022 5:30 год. в Україні введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 (в редакції, яка діє на час виникнення спірних правовідносин) припинене проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

За наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.

Протягом періоду воєнного стану планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, здійснюються за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

З матеріалів справи вбачається, що спірні рішення прийняті на підставі заходів щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області було виявлено розповсюдження зовнішньої реклами за адресою: вул. Семена Палія, 118, м. Одеса , з наявними порушеннями Закону України «Про рекламу».

Водночас, колегія судді погоджується із доводами апелянта, що ГУ Держпродспоживслужби всупереч вищенаведеному порядку, за відсутності відповідного наказу для проведення позапланового заходу, фактично здійснило необґрунтоване, безпідставне втручання в господарську діяльність суб`єкта господарювання.

За таких умов, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що ГУ Держпродспоживслужби допущені істотні (фундаментальні) порушення при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання законодавства про рекламу, за результатами якого прийняті оскаржувані постанови.

Виходячи з наведеного, накладення штрафу відбулось за результатом державного контролю, проведеного за відсутності правових підстав для організації держаного контролю та за відсутності оформлених матеріалів (розпорядчих документів, акту перевірки), якими в установленому порядку фіксуються правопорушення законодавства про рекламу.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про те, що ГУ Держпродспоживслужби допущені грубі порушення процедури (порядку) проведення заходу контролю про порушення законодавства про рекламу, зокрема, статі 7 Закону № 877-V в частині оформлення контролюючим органом розпорядчих документів на здійснення контролю у цій сфері.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що невиконання ГУ Держпродспоживслужби вимог законодавства щодо процедури проведення заходу контролю, є достатньою підставою для висновку про відсутність правових наслідків такого заходу та визнання протиправними рішень прийнятих за його наслідками без надання правової оцінки наявності чи відсутності в діях ФОП ОСОБА_1 порушення законодавства про рекламу.

Наведене свідчить, що оскаржувані рішення про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу від 22.08.2024 №56, №57, №58, №59 не можуть вважатися законними і обґрунтованими та відповідно підлягають скасуванню, як неправомірні.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявленого ФОП ОСОБА_1 зустрічного позову щодо визнання протиправними та скасування рішень ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22.08.2024 №56, №57, №58, №59 у загальному розмірі 16949 грн.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої, що Закон України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширює свою дію на спірні правовідносини.

При цьому, суд послався на позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 02.11.2021 у справі №916/214/20, в якій суд зазначив, що суди не взяли до уваги те, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійснення державного нагляду у сфері господарської діяльності, натомість у цих правовідносинах КУ «Одесреклама» не здійснювало заходів з нагляду та контролю у сфері господарської діяльності відповідача, а лише контроль за дотримання вимог щодо розповсюдження зовнішньої реклами.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що спір у вказаній справі виник між КУ «Одесреклама» та господарюючим суб`єктом - ОСББ «Шоста жемчужина» з приводу демонтажу протиправно розміщеної дахової рекламної конструкції та невиконання припису про усунення порушень, що свідчить про те, що даний спір не є тотожним спору, що розглядається у цій справі.

За таких підстав колегія суддів погоджується із доводами апелянта про помилковість посилання суду першої інстанції, в мотивувальній частині рішення, на вказані висновки Великої Палати Верховного Суду у господарській справі.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у постанові від 28.11.2023 у справі №1603479/22, оскільки за результатом розгляду касаційної скарги на постанову про закриття провадження у справі, спірним питанням було чи має право ГУ Держпродсподивслужби звертатися із позовом про стягнення штрафних санкцій, за результатом якої суд касаційної інстанції виснував, що у спірних відносинах Держпродспоживслужби діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом України «Про рекламу» та Порядком №693 функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та, відповідно, правом на звернення до суду з позовом про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Таким чином, колегія суддів не заперечуючи право ГУ Держпродсподивслужби на звернення до суду із позовом про стягнення штрафних санкцій за порушення законодавства про рекламу, вважає, що передусім суб`єкт владних повноважень здійснюючи державний контроль за дотриманням законодавства про рекламу має діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку колегією суддів встановлено, що ГУ Держпродспоживслужби допущені грубі порушення процедури (порядку) проведення заходу контролю про порушення законодавства про рекламу, у зв`язку з чим апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення заявленого ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області позову про стягнення з ФОП ОСОБА_1 нарахованих штрафних санкцій.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 , про протиправність рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для задоволення скарги та зустрічного позову.

Стосовно заявленого представником ФОП ОСОБА_1 в суді першої інстанції клопотання про стягнення з ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 750 грн., колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно положень частин 2-5 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує, що на виконання ст. 134 КАС України та на підтвердження таких витрат заявником не було надано до клопотання жодних доказів, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заявленого клопотання.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів враховує, що за подання зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 до суду першої інстанції сплатила судовий збір у розмірі 2422,40 грн., до суду апеляційної інстанції ФОП ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та зустрічного позову такі судові витрати, відповідно до положень статті 139 КАС України, підлягають відшкодуванню ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області у загальному розмірі 6056 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до приписів частин 2 та 3 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,.

Оскільки висновки суду першої інстанції про задоволення позову вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області є помилковими, колегія суддів вважає, що судове рішення слід скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні цього позову. Водночас зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати оскаржувані рішення про накладення штрафу.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року скасувати.

Прийняти у справі постанову, якою в задоволенні позову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій відмовити.

Зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №56 від 22.08.2024 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 1700,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №57 від 22.08.2024 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 5083,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №58 від 22.08.2024 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 5083,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №59 від 22.08.2024 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 5083,00 грн.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 6056,00 грн.(шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 коп.)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає оскарженню шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду, у порядку та строки визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко