Справа № 340/4542/25
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Кропивницький Справа №340/4542/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 ;

відповідача-3: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про:

- визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.06.2025 року №2025-06323-1515-0833-0 відносно солдата (запасу) ОСОБА_2 ;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №681 від 23.06.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», згідно з яким ОСОБА_1 , призвано на військову службу та відправлено до військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно направити на проходження військово-лікарської комісії солдата (запасу) ОСОБА_1 та скласти акт про відмову від проходження військової служби;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повернути особову справу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 23.06.2025 р. близько 09-00 год. в місті Кропивницький по вулиці Бобринецький шлях біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_4 був зупинений автобус по маршруту 116, при цьому працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 було примусово виведено з автобуса, коли він їхав до роботи для перевірки документів. У подальшому примусово із застосуванням фізичної сили, без повістки, без добровільної згоди позивача посадили в службовий автомобіль та відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_6 , попри те, що він заявив, що є охрещеним ОСОБА_4 з 2010 року та надав їм довідку Центру Свідків Єгови, але представники ТЦК та СП проігнорували це. Близько 14.00 15.30 годи. позивач пройшов ВЛК в обласному ТЦК. З приміщення обласного ТЦК ти СП його не випускали, тому його дружина ОСОБА_5 викликала поліцію і писала заяву про незаконне утримання її чоловіка в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Патрульні поліцейські пройшли у ІНФОРМАЦІЯ_6 та взяли особисто заяву у позивача про те, що його незаконно та проти волі утримують у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після чого приблизно о 17 години позивача відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_8 з невідомих причин та забрали мобільний телефон. Перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач також повідомив службовим особам зазначеного державного органу про те, що він належить до Релігійної організації Свідків Єгови в Україні, і його релігійні переконання не дозволяють йому брати зброю в руки, але доводи позивача були залишені без уваги. Представник позивача наголошує на тому, що незважаючи на ясно виражену відмову позивача від проходження військової служби з мотивів особистих релігійних переконань, його шляхом примусу незаконно утримували у ІНФОРМАЦІЯ_9 з 17.00 год. 23.06.2025 р. по 08.00 год. 24.06.2025 р. 24.06.2025 р. близько 8:00 год. працівники ІНФОРМАЦІЯ_8 посадили позивача в АДРЕСА_1 та відвезли в невідомому напрямку. Приблизно 10.00 год дружина позивача потрапила на прийом в міському ТЦК та СП, де дізналась, що позивача відвезли до навчального центру НОМЕР_2 . Дізнавшись про це, дружина позивача прибула до вищевказаного військового навчального центру 25.06.2025 р. та викликала наряд поліції. Під час зустрічі з дружиною позивач повідомив, що при транспортуванні до навчального центру, він спробував втекти, однак під час цієї спроби в нього стріляли працівники ІНФОРМАЦІЯ_8 . Далі його привезли в навчальний центр, де він знову повідомив, що він є охрещеним ОСОБА_4 та відмовився від військової служби, відмовився складати присягу та носити військову форму. Проте його слова військовими були проігноровані і його силою перевдягли у військову форму. Також 23.06.2025 р. близько 15:39 год. та близько 16:50 год., дружина позивача засобами телефонного зв`язку повідомила місцевий підрозділ Національної поліції про вчинення щодо її чоловіка злочинних дій з боку службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, працівники правоохоронних органів належно не зреагували на вказане повідомлення та не припинили відповідні злочини. Адвокатом Іващенко І.Ю. в інтересах позивача було подано скаргу в порядку ст.206 КПК України. Ухвалою від 24.06.2025 р. слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Плохотніченко Л.І., в порядку підготовки до розгляду скарги представника заявника - адвоката Іващенка І.Ю., поданої в порядку ст.206 КПК України, в інтересах ОСОБА_1 постановив зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 , негайно доставити до Подільського районного суду міста Кропивницького Дузенка Артема Миколайовича, 29.06.1990 року о 15 год. 50 хв., за адресою: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 40, зала судових засідань № 413, для з`ясування підстав позбавлення волі. Вищевказана ухвала була проігнорована ІНФОРМАЦІЯ_10 , позивача не було доставлено до зали суду для слухання справи по суті. Ухвалою від 24.06.2025 р. слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Плохотніченко Л.І., за скаргою представника заявника адвоката Іващенка І.Ю., поданої в порядку ст.206 КПК України, в інтересах ОСОБА_1 по справі №405/3898/25 провадження №1-кс/405/1710/25, скаргу представника заявника адвоката Іващенка І.Ю., подану в порядку ст.206 КПК України, в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на незаконне затримання задовольнив частково; визнав незаконним затримання та тримання у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , 23.06.2025 року; в частині звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , як незаконно затриманого відмовлено. В описово-мотивувальній частині ухвали зазначено, що 23.06.2025 р. видано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 №681 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», згідно з яким ОСОБА_1 , 1990 року народження, призвано на військову службу та відправлено до військової частини НОМЕР_1 . Представник позивача зазначає, що всупереч волевиявленню позивача, без медичної картки з порушенням процедури проведення ВЛК позивач був змушений пройти ВЛК за 20 хвилин. Представник позивача стверджує, що перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_12 позивач вказував, що є свідком Єгови та просив прийняти у нього заяву про відмову від мобілізації або скласти акт про відмову від отриманні бойової повістки, але працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 акт відмови складено не було. Додатково представник позивача вказує, що 17.02.2025 р. позивач направляв до ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву з проханням замінити військову службу на альтернативну (невійськову), але відповідь не отримав. На підтвердження правової позиції представником позивача наведено висновки Верховного Суду викладені у постанові 02.05.2024 р. у справі №344/12021/22 та рішення ЄСПЛ у справі «Баятян проти Вірмені», у справі «Релігійна громада Свідків Єгови у Москві та інші проти Російської Федерації», у справі «Адян та інші проти Вірменії».

Представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню (а.с.58-69). Представник відповідача-1 зазначив, що відповідно до облікових даних, військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , перебував на обліку військовозобов`язаних, що покладало на нього обов`язок дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виконання конституційного обов`язку захисту Вітчизни. Рішенням військово-лікарської комісії від 23.06.2025 р. (довідка ВЛК №2025-0623-1515-0833-0) громадянин ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави та на виконання вимог статей 17, 65 Конституції України, частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» військовозобов`язаний ОСОБА_1 1990 року народження, 23.06.2025 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.06.2025 р. №681). На даний час громадянин ОСОБА_1 має статус військовослужбовця та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На думку представника відповідача-1, за таких обставин вимога щодо визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов громадянина ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, не підлягає задоволенню. Представник відповідача-1 звертає увагу на те, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов позивача на військову службу під час мобілізації є індивідуальним правовим актом, що вичерпав свою дію фактом призову позивача на військову службу. Скасування такого наказу не призведе до відновлення попереднього становища позивача, адже порядок демобілізації/звільнення з військової служби військовослужбовців чітко визначений законом і не передбачає випадків демобілізації/звільнення за рішенням суду про скасування наказу про призов. Представник відповідача-1 вказує, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються Положенням (п.20.1 глави 20 розділу II Порядку №402). Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду мають можливість ознайомлюватися з медичними записами в ЕСОЗ. Електронна система охорони здоров`я (ЕСОЗ) це велика двокомпонентна система, яка містить медичні дані, що раніше зберігалась у паперових картках пацієнтів та у документах лікарів. Як зазначають медичні працівники, ЕСОЗ це можливість працювати без паперу. У військовозобов`язаного виникає обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, лише у тому разі, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ (п.3.5.глави 3 розділу II Порядку №402), а тому. На переконання представника відповідача-1, посилання позивача та його представника на те, що ВЛК проводилося без можливості надати медичні документи у даному випадку, не є перешкодою для визначення ступеню придатності до військової служби за станом здоров`я. Крім того, під час медичного огляду громадянин ОСОБА_1 заявив, що інформацію про стан свого здоров`я надав у повному обсязі, про що поставив особистий підпис. Представник відповідача-1 зауважує, що громадянин ОСОБА_1 був попереджений про надання неповної та недостовірної інформації. Окрім того, громадянин ОСОБА_1 не був позбавлений права подавати заяви/клопотання стосовно свого стану здоров`я та медичного огляду, про що свідчить його підпис у карті обстеження та медичного огляду. Представник відповідача-1 звертає увагу на те, що позивач не надав до суду доказів (медичних документів), які б підтверджували наявність у нього порушень функцій органів та/або систем органів, та ставили під сумніви рішення ВЛК про придатність громадянина ОСОБА_1 до військової служби. Представник відповідача-1 вважає, що не має підстав вважати, що рішення ВЛК є протиправним. Представник відповідача-1, з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.06.2020 р. у справі №810/5009/18, зазначає, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. У спірних питаннях та складних випадках остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби може бути прийнято Центральною ВЛК. Як наслідок, представник відповідача-1 вважає, що вимога про визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії не підлягає задоволенню. Представник відповідача-1 наголошує на тому, що 23.06.2025 р. громадянин ОСОБА_1 позбувся статусу військовозобов`язаного та набув статусу військовослужбовця, є особою, яка проходять військову службу. Військовослужбовець ОСОБА_1 не підпорядкований керівнику ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебуває в його розпорядженні, не є таким, що перебуває у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), тому у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні повноваження щодо направлення військовослужбовця іншої військової частини направити на ВЛК. Враховуючи викладене, представник відповідача-1 вважає, що вимога позивача про направлення позивача повторно на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 не підлягає задоволенню. Стосовно релігійних переконань та вимоги зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_13 скласти акт про відмову від проходження військової служби, представник відповідача-1 зазначає, що частина 4 статті 35 Конституції України вказує на неможливість відмови від виконання законів за мотивами релігійних переконань. Відповідно до ст.4 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» на альтернативну (невійськову) службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу. Відповідно до облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин ОСОБА_1 перебував на обліку військовозобов`язаних, відповідно дія Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» на нього не розповсюджувалася. Порядок направлення та проходження служби під час мобілізації в умовах воєнного або надзвичайного станів віруючих громадян Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» не визначено. За приписами статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61,62,63 цієї Конституції. Тобто, частиною 2 статті 64 Конституції України не передбачено заборони обмеження прав і свобод, передбачених статтею 35 Конституції України. При цьому стаття 4 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права допускає, що держави-учасниці мають право відступити від узятих за Пактом зобов`язань зокрема і щодо забезпечення права на свободу думки, совісті і релігії лише під час надзвичайного становища в державі, при якому життя нації перебуває під загрозою і про наявність якого офіційно оголошується. Ні стаття 18 Пакту, ні стаття 9 Конвенції прямо не передбачають права людини відмовитися від виконання військового обов`язку з міркувань совісті, у тому числі з мотивів релігійних переконань, і не унормовують порядок його реалізації. Законодавством України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не передбачено такої підстави для звільнення від мобілізації, звільнення з військової служби, як сумлінна відмова. Представник відповідача-1 наголошує на тому, що наразі, в Україні надзвичайне становище, при якому життя нації перебуває під загрозою і про наявність якого офіційно оголошено. В умовах збройної агресії російської федерації проти України, коли під загрозу поставлено життя, здоров`я, безпеку інших громадян і саме існування держави, існує нагальна потреба у належному комплектуванні Збройних Сил України для відсічі агресії. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Аналіз практики Європейського суду з прав людини та судової практики України дозволяє виділити складові принципу верховенства права, один з яких це збалансованість інтересів окремого індивіда з інтересами інших членів суспільства. Публічні інтереси є найбільш значущими інтересами у суспільстві та державі, від реалізації яких залежить забезпечення конституційного ладу. На даний час значний суспільний інтерес пов`язаний із національною безпекою, обороноздатністю держави, її суверенітету, відновленням територіальної цілісності України. Стаття 24 Основного Закону наголошує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Отже, громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Також представник відповідача-1 зауважив, що практика ЄСПЛ є дуже важливим джерелом права для національного правосуддя. Україна є державою, яка орієнтується на європейський досвід, тому практика ЄСПЛ для нашої держави є важливою, але не слід забувати, що Україна перебуває у стані надання відсічі збройної агресії, а Збройні Сили України зараз обороняють не тільки Україну, а і кордони Європи. В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурсі для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації проти України (рішення Верховного Суду від 25.09.2023 р. справа №990/64/23). Стосовно вимоги «скласти акт про відмову від проходження військові служби» представник відповідача-1 звертає увагу, що позивач та його представник не зазначили у позові, чим передбачений цей акт, хто та при яких обставинах уповноважений його складати та за якою формою, вимога є необґрунтованою. Представник відповідача зазначає, що прохання позивача про заміну військової служби на альтернативну (невійськову), ІНФОРМАЦІЯ_10 не може бути задоволено так, як правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. ІНФОРМАЦІЯ_13 не наділений повноваженнями, щодо заміни виконання військового обов`язку громадянам України під час мобілізації в умовах воєнного стану альтернативною (невійськовою) службою. Стосовно ухвали слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Плохотніченко Л.І., за скаргою представника заявника адвоката Іващенка І.Ю., поданої в порядку ст.206 КПК України, в інтересах ОСОБА_1 по справі №405/3898/25 провадження №1-кс/405/1710/25 представник відповідача-1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_10 вважає таке рішення ухваленим всупереч закону, оскільки відповідно до вимог п.18 ч. 1 ст.3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контролі за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження. ТЦК та СП не є установою де примусово утримують громадян, проводять затримання, обшуки та допити. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки ненаділені повноваженнями щодо доставлення або затримання особи. Одним із завдань територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів. У разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Представником відповідача-2 відзив на позовну заяву не подано.

Представником відповідача-3 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню (а.с.72-79). Представник відповідача-3 вказав, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Положення №402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних ВЛК у судовому порядку. Згідно із нормами Положення №402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК. Відповідно до наведених вище норм Положення №402, у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови. Щодо мотивації позивача в частині неналежного, поверхневого його медичного огляду, представник відповідача-3 зазначає, що у межах адміністративного процесу позивач не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Зазначена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 р. у справі №806/526/16, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України і має врахуватися судом під час вирішення цього спору. Також Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 р. у справі №810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій, а тому позивач чи суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби. У разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_14 щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до регіону та до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку відповідно до підпунктів 2.3.3 пункту 2.3, підпункту 2.10.5 пункту 2.10 глави 2 розділу І Положення №402. Разом з тим позивач не оскаржив рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_14 у досудовому порядку та не використав своє право на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби. На переконання представника відповідача-3, дії представників ІНФОРМАЦІЯ_6 із організації проведення медичного огляду позивача діючою військово-лікарською комісією є правомірними, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Як наслідок, не підлягають задоволенню й інші похідні вимоги. Зважаючи на встановлені у справі обставини, норми чинного законодавства стосовно медичного огляду військовозобов`язаних під час призову по мобілізації, а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, представник відповідача-3 доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Представник відповідача-3 звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у постанові від 12.06.2020 р. у справі №810/5009/18, про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом з цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток. Представник відповідача-3 зазначає, що громадянин ОСОБА_1 особисто проходив військово-лікарську комісію, відмови від проходження ВЛК від нього не надходило, можливість зазначити про свої скарги ОСОБА_1 мав. За результатами проходження ВЛК громадянин ОСОБА_1 особисто отримав постанову ВЛК. Представник відповідача-3 вважає, що позовна вимога про визнання постанови ВЛК протиправною і скасування не призведе до жодних юридичних наслідків, оскільки статус військовозобов`язаного вже не належить позивачеві. Стосовно посилання представника позивача на належність позивача до Релігійної організації Свідків Єгови в Україні, представник відповідача-3 звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи №573/406/24. Також представник відповідача-3 зазначає, що у випадку скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №681 від 23.06.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», сам факт такого скасування не породжує автоматично юридичного наслідку у вигляді звільнення особи з військової служби, оскільки наказ про призов є індивідуальним актом одноразової дії, який після фактичного виконання (мобілізації, направлення особи до військової частини, її зарахування до списків особового складу) втрачає свою силу, а правові відносини переходять у площину повноцінного проходження служби за Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 р. у справі №160/2592/23. Представник відповідача-3 зауважує, що представник позивача, також, просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_13 та скласти акт про відмову від проходження військової служби. На переконання представника відповідача-3, свідоме схиляння адвокатом клієнта до вчинення кримінального правопорушення є прямим і грубим порушенням професійної етики. Такі дії виходять за межі захисту прав особи й перетворюють адвоката на співучасника або підбурювача у потенційній злочинній діяльності. Представник відповідача-3 звертає увагу на абсурдність обставин, що викладені в позовній заяві та упущення позивачем того факту, що під час здійснення заходів оповіщення представниками ТЦК та СП, позивач перебував в статусі порушника військового обліку, а тому доставлення особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 відбувалося з огляду на територіальне знаходження військовозобов`язаного ОСОБА_1 , через порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути особову справу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник відповідача-3 зазначає, що з огляду на те, що позивач до прийняття на військову службу під час мобілізації не проходив військову службу і не мав досвіду військової служби, на нього фактично не може бути заведена особова справа. На осіб, які проходять базову військову службу ведуться обліково-послужні картки.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 р. повернуто без розгляду заяву представника позивача про забезпечення позову (а.с.38).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову (а.с.38-39).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.42-43).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.52-53).

У судовому засіданні 30.07.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків, розгляд справи відкладено внаслідок неявки сторони позивача (а.с.93-94).

У судовому засіданні 12.09.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи та задоволено клопотання представника відповідача-3 про відкладення розгляду справи (а.с.104-105).

У судовому засіданні 18.09.2025 р. заслухано пояснення представника позивача та оголошено перерву за клопотанням представника позивача (а.с.120-122).

У судовому засіданні 08.10.2025 р. суд заслухав додаткові пояснення представника позивача, пояснення представників відповідачів 1 та 3, дослідив письмові докази, а також перейшов до стадії ухвалення судового рішення і повідомив сторонам дату і час його проголошення (а.с.126-127).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 р. поновлено судовий розгляд та витребувано докази (а.с.132).

У судовому засіданні 22.10.2025 р. суд дослідив витребувані докази, а також перейшов до стадії ухвалення судового рішення і повідомив сторонам дату і час його проголошення (а.с.147-148).

Дослідивши подані представниками позивача та відповідачів документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 17 липня 2010 року є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні та з 17 червня 2018 року призначений на посаду священнослужителя старійшиною (єпископом) збору, що підтверджується довідкою Релігійної організації «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні» від 04.06.2024 р. №10362 (а.с.18).

23 червня 2025 року Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_15 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Постановою ВЛК, оформленою довідкою військово-лікарської комісії №2025-0623-1515-0833-0 від 23.06.2025 р., встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 здоровий та придатний до військової служби (а.с.17).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 23.06.2025 р. №681 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 (а.с.141-145).

Указом Президента України від 24.02.2022 р. №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На час виникнення спірних правовідносин та розгляду даної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента України.

Статтею 65 Конституцією України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5, 7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом Закон №2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема проходження військової служби.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

З огляду на зміст ч.9 ст.1 Закону №2232, військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом;

Зі змісту ч.6 ст.2 Закону №2232 встановлено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Частиною 14 статті 2 Закону №2232 визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України Головою Служби безпеки України.

За приписами ч.14 ст.2 Закону №2232 виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 39 Закону №2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Статтею 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-ХІІ (далі за текстом Закон №3543) встановлено, що правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №3543 мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону №3543 під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 5 ст.22 Закону №3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Вичерпний перелік підстав відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначений у статті 23 Закону №3543.

Пунктом 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. №560 (далі за текстом Порядок №560) встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Згідно з п.49 Порядку №560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

З огляду на абз.5, 9 п.54 Порядку №560, у разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., №5, ст.409), або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 56 Порядку №560 визначено, що Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абз.3, 4 п.69 Порядку №560 громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Пунктом 70 Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Пунктом 81 Порядку №560 встановлено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.

Відповідно до п.82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в день відправлення військової команди до військової частини (установи).

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом Положення №402), яким визначена процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.

Згідно з п.1.2 гл.1 р.І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.2.1 гл.2 Р.І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) дистанційно.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

З огляду на п.2.2 гл.2 р.І Положення №402, штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Згідно з пп.2.4.5 п.2.4 гл.2 Р.І Положення №402 ВЛК регіону має право оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Відповідно до пп.2.4.10 п.2.4 гл.2 Р.І Положення №402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Пунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно з п.1.2 гл.1 р.ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі ТДВ) (додаток 3).

З огляду на п.3.1 гл.3 р.ІІ Положення №402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

На підставі абз.3 п.3.2 гл.3 р.ІІ Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до абз.4 п.3.4 гл.3 р.ІІ Положення №402 лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Згідно з абз.2 п.3.4 гл.3 р.ІІ Положення №402 військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі форма №025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.

Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення).

Відповідно до п.п.20.1, 20.2 гл.20 р.ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка вноситься до документа, яким оформлюється постанова ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог цього Положення.

Постанови штатних ВЛК можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.

З огляду на абз.2 пп.«а» п.20.3 гл.20 р.ІІ Положення №402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Придатний» до військової служби.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова прийнята штатною ВЛК у межах повноважень.

В силу приписів абз.4 п.3.4 гл.3 р.ІІ Положення №402, члени ВЛК під час проведення медичного огляду військовозобов`язаного мають технічну можливість ознайомлюватися з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я (ЕСОЗ). При цьому відповідно до абз.2 п.3.4 гл.3 р.ІІ Положення №402 у військовозобов`язаного під час проведення медичного огляду виникає обов`язок надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

У судовому засіданні представники відповідачів запевнили суд, що в електронній системі охорони здоров`я були усі необхідні медичні документи щодо ОСОБА_1 .

Представником позивача не надано медичних документів ОСОБА_1 , які б свідчили про існування у позивача захворювань, що не були враховані під час проведення штатною ВЛК медичного огляду та могли б вплинути на висновок ВЛК.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що висновок штатної ВЛК про придатність до військової служби ОСОБА_1 у прийнятій постанові ВЛК, оформлений у довідці військово-лікарської комісії №2025-0623-1515-0833-0 від 23.06.2025 р., є помилковим внаслідок неповноти досліджених медичних документів.

Окрім того, позивачем не доведено та не встановлено судом, що під час проведення 23.06.2025 р. медичного огляду ОСОБА_1 штатною ВЛК допущено порушення встановленого порядку проведення медичного огляду військовозобов`язаного та прийняття рішення про придатність позивача за станом здоров`я до військової служби.

Отже, постанова ВЛК, оформлена довідкою військово-лікарської комісії №2025-0623-1515-0833-0 від 23.06.2025 р. є правомірною.

З огляду на висновок ВЛК про придатність до військової служби ОСОБА_1 , зважаючи на відсутність його бронювання в установленому порядку на період мобілізації, у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 були правові підстави для винесення наказу №681 від 23.06.2025 р. «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

Суд враховує, що належність позивача до релігійної організації «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні» сама по собі не може бути підставою для скасування постанови ВЛК, оформленої довідкою військово-лікарської комісії №2025-0623-1515-0833-0 від 23.06.2025 р. та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №681 від 23.06.2025 р. «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», оскільки не є підставою для не проведення медичного огляду військовозобов`язаного та не видання наказу про призов військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Натомість питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на альтернативну (невійськову) службу знаходиться поза межами предмету спору, оскільки позивачем не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність відповідачів щодо реалізації його права на альтернативну (невійськову) службу.

Також позивачем до позовної заяви надано копії ухвал слідчого судді Подільського районного суду, постановлені за результатом розгляду слідчим суддею скарги, поданої в інтересах ОСОБА_1 , на незаконне затримання (а.с.8-14), пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.15-16), талонів-повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.19-20). Про факт утримання позивача поза його волею зазначав представник позивача у позові та у судових засіданнях.

Однак, суд враховує, що дії відповідачів щодо затримання ОСОБА_1 позивачем у даній справі не оскаржуються, а тому суд позбавлений правових підстав надавати оцінку таким діям.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.06.2025 року №2025-06323-1515-0833-0 відносно солдата (запасу) ОСОБА_1 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 23.06.2025 р. №681 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що позовні вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно направити на проходження військово-лікарської комісії солдата (запасу) ОСОБА_1 та скласти акт про відмову від проходження військової служби та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повернути особову справу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , є похідними від вимог про визнання протиправними і скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.06.2025 року №2025-06323-1515-0833-0 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №681 від 23.06.2025 р., у задоволенні яких позивачу відмовлено, суд дійшов висновку, що зазначені похідні вимоги також не підлягають задоволенню.

Позаяк у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем.

Відповідачами не надано доказів понесення судових витрат у даній справі, які б підлягали розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду 23 жовтня 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ