Справа № 420/18474/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - відповідач) , в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно від 28.09.2023 №2-1551-UA0074534 в сумі 48456,20 грн., №2-1551-UA0074534 - 44 058,19 грн., №2-1551-UA0074534 - 43 463,96 грн.,

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як гуртожиток, з реєстру об`єктів, які підлягають оподаткуванню и податком на нерухоме майно;

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені судові витрати та витрати на надання правничої допомоги.

Ухвалою від 16.06.2025 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу в письмовому провадженні без виклику представників сторін.

Ухвалою від 24.06.2025 суд застосував заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 за виконавчим документом - виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду № 420/21717/24 від 20.08.2024 в межах виконавчого провадження № 76775410 - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/18474/25.

Як об`єкт оподаткування у вказаних рішеннях зазначено нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №408792323, а також рішення державного реєстратора КП "Агенція реєстраційних послуг" від 18.03.2019, вказаний об`єкт зареєстрований як будівля гуртожитку. Попри цей правовий статус, контролюючим органом здійснено нарахування податку на нерухомість, що, на думку позивача, є неправомірним, оскільки відповідно до підпункту "г" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України, гуртожитки не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно.

Про наявність податкового зобов`язання позивачу стало відомо лише 12 грудня 2024 року, коли державним виконавцем було вжито заходів примусового виконання - зокрема, накладено арешт на майно позивача та банківські рахунки. В той день позивачу стало відомо лише про факт податкової заборгованості та її загальну суму, однак будь-яких документів чи обґрунтувань на підтвердження цієї заборгованості не було надано. . 30 грудня 2024 року представник позивача ознайомився з матеріалами справи №420/21727/24 в Одеському окружному адміністративному суді. Таким чином, податкові повідомлення-рішення були винесені з істотним порушенням процесуального порядку повідомлення платника податків, що унеможливило своєчасне реагування на нього в адміністративному чи судовому порядку.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує на підставі ст. 266 Податкового кодексу, зазначає, що було оподатковано об`єкт нерухомого майна будівлі та споруди гуртожитку під реєстраційним номером майна 237 за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, розмір частки 1/1, загальна площа 536,9 кв.м, житлова площа 181,70 кв.м, власник з 18.03.2019 р., об`єкт житлової нерухомості: так, та сформовано податкові повідомлення рішення на підставі ст. 102 та ст. 266 ПКУ від 28.09.2023 №2-1551-U074534 на суму 48456,23 грн. за 2021 рік, №2-1551-UА0074534 на суму 44058,19 грн. за 2022 рік, №2-1551-UА0074534 на суму 43463,96 грн. за 2020 рік та направлено засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №98 на податкову адресу платника АДРЕСА_2 , який повернувся до відправника з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Порядком надсилання контролюючими органами ППР платникам податку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 №1204, визначено, що ППР вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто, чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Кодексу. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Листи на звірку податку від фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області не надходили.

У відповіді на відзив , який надійшов 01.07.2025, позивач додатково зазначив, що податкова мала об`єктивну можливість переконатись у спеціальному правовому статусі об`єкта - гуртожиток, який не належить до об`єктів житлової нерухомості у розумінні п.п. 14.1.129 ПКУ, оскільки не входить до житлового фонду згідно з класифікацією об`єктів нерухомості, затвердженою державними стандартами будівництва (ДБН) та ДК 018-2000. Контролюючий орган протиправно ігнорує функціональне призначення об`єкта. Формальне посилання на площу чи реєстрацію не може бути єдиною підставою для оподаткування, якщо сам об`єкт не є об`єктом оподаткування згідно з ПКУ. Що стосується неналежного вручення податкового повідомлення-рішення через закінчення строку зберігання поштового відправлення. то це не може вважатися доказом фактичного ознайомлення платника з документом, якщо немає доказів, що він мав об`єктивну можливість отримати лист. Повернення поштового відправлення не підтверджує факт належного вручення ППР, а отже, не розпочинає перебіг строку для сплати чи оскарження податкового зобов`язання. Ствердження відповідача про відсутність звернень щодо звірки даних не є умовою для реалізації його права на оскарження податкового повідомлення- рішення в судовому порядку.

Також позивач повідомляє суд, що аналогічне ППР ГУ ДПС в Одеській області за інший період 2024 р. щодо того самого об`єкта нерухомості, було оскаржено платником до Державної податкової служби України - центрального органу виконавчої влади. За результатами розгляду скарги, ДПС України скасувала відповідне ППР, визнавши, що об`єкт не підлягає оподаткуванню відповідно до підпункту "г" пункту 266.2.2 статті 266 ПКУ, оскільки він зареєстрований як гуртожиток. Таким чином, податковий орган вищого рівня фактично визнав відсутність обов`язку щодо сплати податку за цим об`єктом.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

28 вересня 2023 року Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення, яким позивачу було визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно в сумі 135 978,38 грн:

- нарахування за 2021 рік згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2- 1551-UА0074534 від 28.09.2023 року та становить - 48 456,2 грн. (основний платіж);

- нарахування за 2022 рік згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2- 1551-UА0074534 від 28.09.2023 року та становить - 44 058,19 грн. (основний платіж);

- нарахування за 2020 рік згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф) №2- 1551-UА0074534 від 28.09.2023 року та становить - 43 463,96 грн. (основний платіж).

Об`єктом оподаткування визначено житлове приміщення по АДРЕСА_1 . Реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 237. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2024, Гараєву ОСОБА_2 належить на праві власності будівлі та споруди гуртожитку загальною площею 536,9 кв.м., житловою площею - 181,7 кв.м.

Згідно з технічним паспортом від 22.03.2019, об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 визначений як гуртожиток.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2020, 2021, 2022 роки, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Положеннями ст.265 цього Кодексу визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПКУ).

У відповідності до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

У розумінні положень ст.30 ПК України, "податковою пільгою" є передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 цієї статті.

Пунктом 266.2 стаття 266 ПКУ визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування.

Згідно пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України зазначено: що не є об`єктом оподаткування: г) гуртожитки.

Згідно з ст. 127 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, гуртожитки віднесено до підрозділу 11 "Будівлі житлові" групи 113 "Гуртожитки", класу 1130 "Гуртожитки". Вказаний клас включає житлові будинки для колективного проживання, включаючи будинки для людей похилого віку та інвалідів, студентів, дітей та інших соціальних груп, наприклад, будинки для біженців, гуртожитки для робітників та службовців, гуртожитки для студентів та учнів - навчальних закладів, сирітські будинки, притулки для бездомних та т. ін.). Клас 1130 складається з підкласів 1130.1 "Гуртожитки для робітників та службовців", 1130.2 "Гуртожитки для студентів вищих навчальних закладів", 1130.3 "Гуртожитки для учнів навчальних закладів", 1130.4 "Будинки-інтернати для людей похилого віку та інвалідів", 1130.5 "Будинки дитини та сирітські будинки", 1130.6 "Будинки для біженців, притулки для бездомних", 1130.9 "Будинки для колективного проживання інші".

Як свідчать обставини справи, об`єкт нерухомості, відповідно до технічного паспорта, витягу з реєстру речових прав та класифікатора ДК 018-2000, має статус гуртожитку, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником будівлі та споруди гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1 , яке, відповідно до підпункту "г" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування.

Відтак, податкові повідомлення-рішення від 28.09.2023 №2-1551-UA0074534 , №2-1551-UA0074534 , №2-1551-UA0074534, якими визначені податкового зобов`язання за 2020-2022роки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивач не звертався із заявою про звірку даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, адже це є, по-перше, правом платника податків, а не обов`язком, а по-друге, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить дані щодо об`єкта оподаткування, відповідно до яких об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 визначений як гуртожиток.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області виключити об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого як гуртожиток, з реєстру об`єктів, які підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, суд зазначає таке.

Як вже зазначено судом, у відповідності до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7. ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з п.п.266.7.2. п.266.7 ст.266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Отже, за наведеними нормами ПК України, обчислення суми податку та прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення здійснюється податковим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

Суд також зазначає, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку, права на користування пільгою із сплати податку, розміру ставки податку, нарахованої суми податку (підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України). При цьому, ПК України не передбачено прийняття окремого рішення про взяття на облік об`єкта нерухомості як об`єкта оподаткування. Доказів того, що відповідачем прийнято окреме рішення про взяття на облік об`єкта нерухомості позивача за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Йосипівка, вул. Степова, 18А, немає, тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо строку звернення позивача до суду, суд додатково зазначає таке.

Згідно з п.п. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, відповідно вищезазначені ППР знайшли відображення в інтегрованій картці платника податку у вигляді податкового боргу.

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПКУ податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї ст., надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З урахуванням наведеного, суд погоджується, що строк звернення до суду з цим позовом слід обчислювати з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто з моменту отримання спірних податкових повідомлень-рішень.

У матеріалах справи відсутні докази оскарження спірних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку. За твердженням позивача, він ознайомився зі спірним податковим повідомленням-рішенням у грудні 2024 року через електронний кабінет платника податків. Сторонами у заявах по суті визнається факт того, що спірні податкове повідомлення-рішення надсилались відповідачем на адресу позивача, проте, не було вручені та повернуті відповідачу за закінченням терміну зберігання. За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, норми діючого законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. за двома позовними вимогами майнового та немайнового характеру

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму податкових зобов`язань 135978 грн. 35 коп., наявні підстави для стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 1087 грн. 82 коп. (1359 грн. 78 коп. х коеф. 0.8).

В той же час, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат у цій частині.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 28.09.2023 №2-1551-UA0074534 , №2-1551-UA0074534 , №2-1551-UA0074534.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1087 грн. 82 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області, , місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м.Одеса, Одеська область, 65044.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА