Справа № 460/14844/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Рівне №460/14844/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, яка полягає у обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 без встановлення набутої при призначенні пенсії доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 11.10.2017, та її умовному розрахунку із застосуванням "двоскладової формули" розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати пенсію позивача без застосування розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відновивши ОСОБА_1 із 01.03.2025 набуту при призначенні пенсії за віком доплату до пенсії за понаднормовий стаж як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 1 проценту заробітку (заробітної плати для обчислення пенсії, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017);

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи із 01.01.2004 по 07.12.2020 без застосування подвійного розміру, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 01.03.2025, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи із 01.01.2004 по 07.12.2020 в інфекційному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Мотивуючи вимоги позову зазначала, що як встановлено із листа Пенсійного органу від 05.08.2025 №1700-0202-8/58225 період роботи з 01.01.2004 по 07.12.2020 в інфекційному закладі охорони здоров`я всупереч ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано в подвійному розмірі. Також, незважаючи на особливий порядок обчислення доплати до пенсії за понаднормативний стаж потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС (ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії) відповідач, всупереч своєму обов`язку, з дня призначення пенсії за віком з 04.01.2003 та по сьогодні не виплачує пенсіонеру встановлену Законом доплату до пенсії за понаднормативний стаж понад 15 років (виходячи із середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії), вважаючи, що відповідна надбавка повинна як з дня призначення пенсії, так і по сьогодні повинна обчислюватись та виплачуватись їй за правилами, встановленими Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а мінімальний страховий стаж для обчислення її пенсії повинен становити понад 20 років. Вказана триваюча бездіяльність відповідача з 04.01.2003 є протиправною та такою, що суперечить положенням законодавства, принципам верховенства права, законності та рівності

Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, причини неможливості подання відзиву суду не повідомив. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача з 04.01.2003 їй призначено пенсію за віком, розмір якої обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи протиправною бездіяльність Пенсійного органу щодо не встановлення набутої при призначенні пенсії доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 11.10.2017, та не зарахування періоду роботи в закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 07.12.2020 до загального страхового стажу в подвійному розмірі, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №2262-XII від 09.04.1992, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій, зокрема: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII у редакції, чинній на день призначення позивачу пенсії 03.07.2014 право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Відповідно до абзацу 7 підпункту "ґ" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

За правилами, встановленими підпунктом «д» пункту 13 Порядку 22-1 при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації та підвищень відповідно надаються такі документи, як документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для призначення додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

До заяви про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII позивачем долучалось посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС та довідка органу місцевого самоврядування про період проживання в забрудненій зоні, як підтвердження особливого статусу позивача та право користування пільгами та компенсаціями, визначеними спеціальним законом.

Листом відповідача від 28.07.2025 №1700-0202-8/56025 підтверджується, що потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, до пенсії встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - з дати призначення пенсії (04.01.2003); копія посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, долучена до заяви про призначення пенсії за віком від 13.03.2003.

Відповідач також вказав, що доплата за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлюється автоматично; розмір доплати за понаднормовий стаж до пенсії за віком ОСОБА_1 визначено відповідно до статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, заяви про встановлення позивачу надбавки за понаднормовий стаж при призначенні пенсії ОСОБА_1 не подавалось, позаяк така надбавка встановлювалась відповідачем на підставі поданих пенсіонером та наявних в матеріалах пенсійної справи документів.

Статтею 56 Закону №796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Відтак, суд дійшов висновку, що з дня призначення позивачу пенсії 03.07.2014 у неї виникло право на застосування ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII, зокрема - обчислення пенсії у повному розмірі шляхом збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку.

Як зазначалось судом відповідач повідомив, що розмір надбавки до пенсії позивача за понаднормовий стаж повинен обчислюватись відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-ІV, яким визначено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

У той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС до яких позивач належить, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як сума заробітку (а не мінімальної пенсії) за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи 15 років для жінок.

Проте судом встановлено, що нарахування позивачу надбавки за понаднормовий стаж ще з дня призначення пенсії здійснюється відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування її статусу як потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії.

У постановах від 20 лютого 2018 року у справі №287/89/17-а від 29 жовтня 2018 року у справа №565/817/17 від 17 квітня 2019 року у справа №565/939/17 від 15 липня 2021 року у справі №565/787/17 обставини яких є аналогічними до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (зокрема й потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС), ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що обчислення розміру пенсії позивача із дня його призначення на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має здійснюватися, в тому числі, у спосіб встановлення позивачу доплати до пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для неї мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

Відтак, судом встановлено, що відповідач вчиняє протиправну бездіяльність, яка полягає у обчисленні розміру пенсії позивача без встановлення доплати до пенсії за кожен повний рік стажу роботи понад 15 років шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині бездіяльності відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду її роботи із 01.01.2004 по 07.12.2020 в інфекційному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV від 09.07.2003 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Відповідно до записів трудових книжок позивача, дата заповнення яких 15.06.1970 та 10.05.2016:

запис №8 від 28.09.1977 прийнята медсестрою лікувального кабінету поліклініки (наказ від 26.09.1977 №45к);

запис №9 від 03.01.1990 у зв`язку зі зміною штатного розпису вважати дільничною медсестрою шкірно-венерологічного кабінету поліклініки (наказ

від 03.01.1990 №5);

запис №10 від 30.09.1991 підпорядковані Міністерству охорони здоров`я України (наказ МОЗУ від 30.09.1991 №138);

запис №11 від 27.12.1996 підпорядковані Держкоматому України (наказ МОЗУ від 27.12.1996 №392);

запис №12 згідно з Постановою КМУ від 14.09.2004 №1200 наказів МПЕУ від 21.09.2004 №576 та ДП НАЕК «Енергоатом» від 01.11.2004 №804; Спеціалізовану медико-санітарну частину №3 з 01 січня 2005 року реорганізовано шляхом приєднання до ДП НАЕК «Енергоатом» та перейменовано у відокремлений підрозділ «Спеціалізована медична частина №3 ДП НАЕК «Енергоатом» (розпорядження від 30.12.2004 №978-Р);

запис №13 від 01.03.2006 СМЧ-3 ДП НАЕК «Енергоатом» реорганізовано шляхом приєднання до МОЗ України та перейменовано в Державне підприємство «СМЧ-3» МОЗ України (накази МОЗ України від 22.03.2006 №143 та СМЧ-3 від 05.04.2006 №33-од);

запис №14 від 28.09.2006 підпорядковані МОЗ України та перейменовані в ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №3» (наказ МОЗУ від 14.04.2006 №226);

запис №15 від 03.11.2011 підпорядковані МОЗ України та перейменовані в державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 МОЗ України» (наказ від 03.11.2011 №181-од);

запис №16 від 11.05.2016 переведена на 0,75 посади сестри медичної (дільничної) шкірно-венерологічного кабінету (наказ від 05.05.2016 №99-ос);

запис №17 від 10.11.2020 державний заклад «Спеціалізована медикосанітарна частина №3 Міністерство охорони здоров`я України» з 10.11.2020 реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Вараської міської ради» Вараська багатопрофільна лікарня» (рішення ВМР від 05.11.2020 №2, наказ від 10.11.2020 №01);

запис №18 від 07.12.2020 звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ від 07.12.2020 №250-ос).

Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнята/переведена на таку посаду (роботу).

Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637)

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Факт роботи позивача, зокрема й у період з 01.01.2004 по 21.05.2025 у зазначених умовах праці відповідачем не заперечується.

Єдиною підставою для відмови у врахуванні вказаного періоду роботи до загального страхового стажу у подвійному розмірі слугував висновок відповідача, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Таким чином, як вважає відповідач, період роботи ОСОБА_1 з 03.01.1990 по 31.12.2003 зараховано до загального страхового стажу у подвійному розмірі (за роботу в інфекційному закладі охорони здоров`я відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення), а період з 01.01.2004 згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державн пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальн страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відтак, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 08 червня 2022 року у справі №510/1593/16-а у яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки відображені у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22.

Тож, в системному аналізі чинного законодавства та правових висновків Верховного Суду вбачається, що відповідач зобов`язаний був при обчисленні загального страхового стажу враховувати період роботи, зокрема, з 01.01.2004 по 07.12.2020 в інфекційному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача:

перерахувати пенсію позивача, відновивши їй із 01.03.2025 набуту при призначенні пенсії за віком доплату до пенсії за понаднормовий стаж як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 1 проценту заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017).

перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 01.03.2025, зарахувавши до загального страхового стажу (з якого обчислюється пенсія) період роботи з 01.01.2004 по 07.12.2020 в інфекційному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, яка полягає у обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 без встановлення набутої при призначенні пенсії доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 11.10.2017, та її умовному розрахунку із застосуванням "двоскладової формули" розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати пенсію позивача без застосування розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відновивши ОСОБА_1 із 01.03.2025 набуту при призначенні пенсії за віком доплату до пенсії за понаднормовий стаж як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 1 проценту заробітку (заробітної плати для обчислення пенсії, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017).

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи із 01.01.2004 по 07.12.2020 без застосування подвійного розміру, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 01.03.2025, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи із 01.01.2004 по 07.12.2020 в інфекційному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 жовтня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін