Справа № 420/16238/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/16238/25
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю представника апелянта Ковальської С.Є.,

представника відповідача Короткевича І.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу про припинення державної служби та звільнення, поновлення на посаді з укладанням контракту та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці № 877-о від 23.04.2025 "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора оперативного відділу № 3 управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці з укладанням контракту про проходження державної служби;

- стягнути з Одеської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.04.2025 по день фактичного поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції; адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що при укладанні контракту про проходження державної служби не допускається звуження обсягу прав державного службовця, визначених цим Законом (ч.5 ст. 31-1 Закону №889). Апелянт зазначає, що маючи діючий контракт про проходження державної служби на підставі морального та психологічного тиску з боку в. о. начальника Одеської митниці Андрія Колівера, укладений ще один контракт, який погіршив становище ОСОБА_1 , у зв`язку із меншим строком дії контракту, а саме лише 3 місяці. Вказує, що норми закону носять імперативний характер і вони не передбачають укладення одночасно двох або більше контрактів, укладення нового контракту до закінчення строку попереднього, або втрати юридичної сили контракту при підписанні нового.

Апелянт зазначає, що наказ, яким його звільнено в останній день строку дії терміну контракту, без урахування перебування у відпустці чи на лікарняному є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, апелянт вказує, що у штатному розписі нічого не змінилось, проте посаду ОСОБА_1 займає інша особа.

Апелянт вказує, що контракт терміном на 3 місяці порушує основні принципи та гарантії державної служби. Зазначає, що ОСОБА_1 з 2012 року є державним службовцем. З 2012 року на нього покладені певні обов`язки, встановлені обмеження та заборони. За вказаний період останній добросовісно виконував професійні обов`язки, плани, завдання, до будь якої відповідальності не притягувався. Тобто, на думку апелянта, контракт, укладений між Одеською митницею в особі в.о. начальника Андрія Колівера та Брюховецьким В.В. про проходження державної служби №140 не відповідає принципам державної служби та є незаконним.

25 вересня 2025 року до суду через систему Електронний суд від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 07.07.2021 р. між Одеською митницею, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження державної служби № 571. За даним контрактом ОСОБА_1 призначається на посаду державної служби головного державного інспектора оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Одеської митниці. Згідно із п. 26 Контракту № 571 від 07.07.2021 року, строк дії цього контракту з 07.07.2021 по 06.07.2024.

Надалі, 10.06.2024 між Одеською митницею та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №214 до вказаного контракту про продовження строку дії контракту №571 з 07.07.2024 по 05.07.2027.

Наказом Одеської митниці від 23.12.2024 № 791 "Про введення в дію переліку змін № 1 та № 2 до структури Одеської митниці та переліку № 1 змін до штатного розпису на 2024 рік Одеської митниці" зі структури та штатного розпису Одеської митниці було виведено Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил та введено Управління боротьби з порушеннями митних правил та Управління боротьби з контрабандою.

Згідно п. 21 контракту № 571 дія контракту припиняється: у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт; за ініціативою особи або за угодою сторін, за ініціативою державного органу - у разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту; у разі припинення державної служби з підстав, визначених ч.1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" та з інших підстав, визначених законодавством. Згідно п. 23 контракту додатковими підставами для розірвання цього контракту є переведення особи на іншу посаду державної служби, погоджене сторонами контракту.

24.01.2025 р. наказом № 245-о в. о. начальника Одеської митниці було наказано: перевести 27.01.2025 головного державного інспектора оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил на посаду головного державного інспектора оперативного відділу № 3 управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці з укладанням контракту про проходження державної служби з посадовим окладом ви розмірі 12300 грн. 00 коп. Розірвати 26.01.2025 контракт про проходження державної служби № 571, укладений з Брюховецьким 07.07.2021 (підстава - заява ОСОБА_1 від 23.01.2025) (а.с. 47).

24.01.2025 між Одеською митницею в особі в.о. начальника Андрія Колівера та ОСОБА_1 укладений контракт про проходження державної служби №140. Відповідно до п. 26 строк дії цього контракту з 27.01.2025 по 25.04.2025 на посаді державної служби головного державного інспектора оперативного відділу № 3 управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці Одеської митниці. Пунктом 21 контракту передбачено, що його дія припиняється, в тому числі з такої підстави як закінчення строку, на який укладено цей контракт. Згідно п. 25 контракту особа звільняється із займаної посади державної служби в останній день строку цього контракту (а.с. 12-15).

Наказом № 877-0 від 23.04.2025 в.о. начальника Одеської митниці припинено 25.04.2025 державну службу ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора оперативного відділу №3 управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці та звільнено його із займаної посади у зв`язку із закінченням строку, на який укладено контракт про проходження державної служби від 24.01.2025 №140, та строку призначення на посаду державної служби відповідно до пункту 2 частини першої статті 83, абзацу другого частини першої статті 85 Закону України "Про державну службу". П. 2, 3 наказу передбачено розірвати 25.04.2025 контракт про проходження державної служби № 140, укладений з ОСОБА_1 та виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки (а.с. 47 зворотній бік).

24.04.2026 р. ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника митниці Андрія Коліверу з заявою про надання йому невикористаної відпустки з 25.04.2025 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я (а.с 101).

24.04.2027 р. листом від 25.04.2025 Одеською митницею повідомлено про припинення державної служби та звільнення з посади у зв`язку з закінченням строку дії контракту № 140 від 24.01.2025, відмовлено у наданні відпустки ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що останній відповідно до наказу №877-о звільнений, надано копію наказу № 877-о від 23.04.2025 (а.с. 102).

З 24.04.2025 ОСОБА_1 перебував на лікарняному згідно медичного висновку ССНК-76СХ-ВЗ4А-А8РР.

Позивач вважає наказ в.о. начальника Одеської митниці Андрія Колівера про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на роботі з укладанням нового контракту про проходження державної служби, тому звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора Одеської митниці відбулося на законних підставах, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, укладеного добровільно сторонами, без порушення гарантій державної служби чи трудового законодавства. Обставини справи не підтверджують факту звільнення з ініціативи роботодавця або наявності правових підстав для поновлення позивача на посаді, а тому адміністративний позов підлягає відмові в задоволенні у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи, зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної та орієнтованої на громадян державної служби, що функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, базуючись на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон № 889-VIII.

Частина перша статті 1 Закону № 889-VIII визначає державну службу як публічну, професійну, політично неупереджену діяльність, спрямовану на практичне виконання завдань та функцій держави.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 889-VIII, державним службовцем є громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частина перша статті 569 Митного кодексу України (МК України) передбачає, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, а також організаційне, юридичне, кадрове, фінансове та матеріально-технічне забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з частиною третьою статті 569 МК України відносини, що виникають у зв`язку з прийняттям на державну службу до митних органів, проходженням та припиненням державної служби в митних органах, визначаються законодавством про державну службу, крім особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною п`ятою статті 570 МК України (в редакції, чинній на час укладання контракту 07.07.2021 р.), з особами, які призначаються на посади державної служби в митних органах, можуть укладатися контракти про проходження державної служби відповідно до законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Частини перша - третя статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Однією з основних гарантій реалізації права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу та незаконного звільнення, що передбачений статтею 5-1 КЗпП, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 6 статті 49-2 КЗпП визначено, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону № 889-VIII, здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Закон №889-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює питання вступу, проходження та припинення державної служби.

Приписами частини першої статті 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Згідно з частиною першою статті 31-1 Закону № 889-VIII, з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, який відповідає за формування та реалізацію державної політики у сфері державної служби.

До істотних умов контракту належать: дата набрання чинності та строк дії контракту; підстави для зміни умов, припинення дії та розірвання контракту (пункти 3 і 9 частини п`ятої статті 31-1 Закону № 889-VIII).

Контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років (частина восьма статті 31-1 Закону № 889-VIII).

Згідно з частиною дев`ятою статті 31-1 Закону № 889-VIII, контракт про проходження державної служби підписується державним службовцем та суб`єктом призначення або керівником державної служби і є невід`ємною частиною акта про призначення на посаду.

Дія контракту про проходження державної служби, за умови належного його виконання державним службовцем, може бути один раз продовжена за угодою сторін на той самий строк шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.

Дія контракту про проходження державної служби припиняється: 1) у разі закінчення строку, на який укладено контракт; 2) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін; 3) за ініціативою суб`єкта призначення або керівника державної служби - у разі невиконання або неналежного виконання державним службовцем умов контракту; 4) у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 цього Закону (частина дванадцята статті 31-1 Закону № 889-VIII).

Припинення дії або розірвання контракту призводить до припинення виконання державної служби на відповідній посаді (пункт 26 Порядку укладення контрактів про проходження державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 494).

Пункт 2 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII передбачає, що державна служба припиняється у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону).

Державна служба припиняється з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону) (пункт 9 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII).

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 85 Закону № 889-VIII, у разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби, державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту.

Згідно з частиною першою статті 88-1 Закону № 889-VIII, контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові, крім передбачених цим Законом, підстави припинення державної служби.

Колегія суду зазначає, що Закон № 889-VIII є спеціальним нормативним актом, який регулює питання вступу на державну службу, її проходження та припинення. А відповідно до частини третьої статті 5 Закону № 889-VIII, норми законодавства про працю поширюються на державних службовців лише в тій частині, яка не врегульована цим спеціальним законом.

Така правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду у рішеннях від 4 серпня 2022 року, справа № 640/1892/20; від 23 лютого 2023 року, справа № 280/2412/21; від 17 листопада 2023 року, справа № 200/8267/20-а; від 5 січня 2023 року, справа № 340/2871/21; від 27 лютого 2025 року у справі № 260/325/24.

Аналізуючи вищезазначені норми права, колегія суддів зазначає, що у разі закінчення строку, на який укладено контракт, за відсутності підстав для його продовження, суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний видати наказ про звільнення державного службовця, який призначений на посаду за укладеним контрактом.

Такий підхід є основою правової стабільності і гарантією дотримання прав державних службовців, що забезпечує належне виконання функцій державної служби та захист прав особи від можливих зловживань. Невиконання зазначених вимог може призвести до порушення прав державних службовців, що негативно впливає на ефективність і правомірність державного управління. Тому правильне застосування норм Закону № 889-VIII щодо контрактів про проходження державної служби є критично важливим для забезпечення належного функціонування державного апарату та захисту прав громадян, які працюють на державній службі.

Повертаючись до обставин цієї справи, колегією суддів встановлено, що відповідно до наказу Одеської митниці від 23 квітня 2025 року № 877-о слідує, що 25.04.2025 припинено державну службу ОСОБА_1 та звільнено його із займаної посади у зв`язку із закінченням строку, на який укладено контракт про проходження державної служби від 24.01.2025 №140, та строку призначення на посаду державної служби відповідно до п.2 ч.1 ст. 83, абз.2 ч.1 ст.85 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу».

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про одночасне існування двох контрактів з позивачем, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Між Одеською митницею та ОСОБА_1 був підписаний контракт № 571, строк дії якого з 07.07.2021 по 06.07.2024, та 10.06.2024 підписано Додаткову угоду №214 до Контракту № 571, відповідно до якої строк дії контракту встановлюється з 07.07.2024 по 05.07.2027.

Згідно умов вказаного контракту (п.21) дія цього контракту припиняється: - у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт; за ініціативою особи або за угодою сторін, за ініціативою державного органу - у разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту; у разі припинення державної служби з підстав, визначених ч.1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" та з інших підстав, визначених законодавством.

Згідно п. 23 контракту додатковими підставами для розірвання цього контракту є переведення особи на іншу посаду державної служби, погоджене сторонами контракту. Така умова контракту передбачена ст. 88-1 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до наказу № 245-о від 24.01.2025 позивача з 27.01.2025 року переведено з посади головного державного інспектора оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил на посаду головного державного інспектора оперативного відділу № 3 управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці з укладанням контракту про проходження державної служби.

Цим же наказом з 26.01.2025 року з позивачем розірвано контракт про проходження державної служби № 571 від 07.07.2021 року.

Підставою розірвання контракту стала заява ОСОБА_1 від 23.01.2025 року.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не заперечує факту створення в складі Одеської митниці замість Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил два нових управлінь : Управління боротьби з порушеннями митних правил та Управління боротьби з контрабандою, фактично погодився на припинення дії контракту № 571, що підтверджується підписанням нового контракту на нову посаду з новим терміном.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що спору про визнання незаконним наказу № 245-о від 24.01.2025 або нового контракту № 140 між сторонами не існує.

Такі дії апелянта, при переведенні на іншу посаду у новоутвореному Управлінні, укладання при такому переведенні нового контракту підтверджують повне розуміння ОСОБА_1 факту укладання нового контракту на три місяці та факт того, що попередній контракт № 571 припинений.

Посилання апелянта на укладання контракту про проходження державної служби на 3 місяці на підставі морального та психологічного тиску з боку в. о. начальника Одеської митниці Андрія Колівера, не підтверджені належними доказами, тому не приймаються колегією суддів до уваги.

Колегією суддів встановлено, що укладання нового контракту відбулося в межах законного переведення, ініційованого відповідним наказом, за заявою позивача у зв`язку зі змінами у структурі митного органу. Діючим на час укладання контракту № 140 законодавством не встановлено мінімального строку дії контракту. Позивач усвідомлював нові функціональні обов`язки та прийняв запропоновані умови служби. Крім того, позивач не заперечував факту ознайомлення з наказом про переведення. Протягом дії контракту № 140 позивач його умови не оскаржував та не ініціював внесення змін і доповнень до нього. Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що цей контракт він підписував під тиском посадових осіб відповідача, або його волевиявлення на момент укладення не відповідало внутрішній волі, або що він не усвідомлював значення договору чи перебував у хворобливому стані та адекватно не оцінював свої дії, апелянт не надав. Позивач фактично приступив до виконання обов`язків за новою посадою та не виявляв жодних заперечень щодо наказу про переведення.

Щодо доводів про недопущення звільнення працівника в день тимчасової непрацездатності або в період перебування у відпустці, колегія суддів зазначає.

Частина третя статті 40 Кодексу законів про працю України (КЗпП) забороняє звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, за винятком певних випадків (ліквідація підприємства тощо). Однак, під час воєнного стану, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України № 2136-ІХ, звільнення працівника у період непрацездатності допускається, але дата звільнення має бути відтермінована - на перший робочий день після лікарняного.

У даному випадку звільнення ОСОБА_1 відбулося не з ініціативи роботодавця, а з підстав, прямо передбачених спеціальним законом, який регулює проходження державної служби, - закінчення строку, на який особу призначено на посаду за контрактом. Це конкретна імперативна норма, яка не потребує волевиявлення чи ініціативи з боку роботодавця. Згідно з абзацом другим частини першої статті 85 цього ж Закону, прямо зазначено, що у разі призначення на посаду державної служби з укладенням контракту державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту. Законодавець не передбачає жодних винятків з цього правила, зокрема - щодо перенесення чи скасування звільнення через перебування у відпустці або на лікарняному. Це підтверджує, що такий вид звільнення має автоматичний характер, і роботодавець не має процесуальної дискреції змінювати дату припинення служби.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом № 889-VIII, зокрема його статтею 85, і не підпадають під дію загальних норм КЗпП.

Щодо тверджень апелянта про те, що він сумлінно та якісно виконував свої обов`язки, належне ставлення до роботи протягом дії контракту, колегія суддів вважає, що вказані обставини не впливають на юридичну природу припинення державної служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до частини першої статті 85 Закону № 889-VIII, у разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту, державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту. При цьому жодна із сторін не зобов`язана обґрунтовувати причини непродовження контракту, а також не потребує для цього спеціального погодження, погоджувальної комісії або оцінки діяльності службовця. Продовження дії контракту є правом, а не обов`язком будь-якої зі сторін. У даному випадку жодна зі сторін не ініціювала продовження строку контракту, і він був припинений відповідно до визначеного ним строку. Оцінка службової діяльності не може бути підставою для зобов`язання суб`єкта призначення укладати новий контракт або продовжувати попередній, адже це б означало обмеження дискреції державного органу при формуванні кадрового складу.

З огляду на вищезазначене, виходячи з обставин справи, звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора Одеської митниці відбулося на законних підставах, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.10.2025 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко