Справа № 160/4002/25
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 160/4002/25

адміністративне провадження № К/990/41645/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Білоуса О.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року справі № 160/4002/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОН-ТАЙМ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОН-ТАЙМ» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №12134882/41632396 від 02 рудня 2024 року про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ «ГЕЛІОН-ТАЙМ» від 31 жовтня 2024 року № 31103;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №12430481/41632396 від 29 січня 2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ «ГЕЛІОН-ТАЙМ» від 02 грудня 2024 року № 2122.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На виконання вимог ухвали суду, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до апеляційного суду було подано клопотання про продовження процесуального строку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

13 червня 2025 року відповідач вдруге звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 КАС України.

26 червня 2025 року до суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про надання подовженого строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про надання подовженого строку для усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

16 липня 2025 року відповідач втретє звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2025 року апеляцій скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повернуто з посиланням на положення частин 3, 4 статті 45 КАС України.

07 серпня 2025 року відповідач вчетверте звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 295, 296 КАС України.

Скаржник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та продовження строку для надання доказів сплати судового збору на виконання ухвали суду.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначив, що раніше вживав заходів щодо апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі. Первісна апеляційна скарга була подана ним у межах процесуального строку, передбаченого статтею 295 КАС України, проте попередні скарги були повернуті судом через неусунення недоліків щодо сплати судового збору.

Податковий орган зауважив, що був позбавлений можливості своєчасно виконати вимоги ухвали суду та сплатити судовий збір через відсутність бюджетних асигнувань в умовах воєнного стану. Водночас він наголосив, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому КАС України, і запевнив, що звертався до суду з повторними апеляційними скаргами у найкоротший строк з дня повернення попередніх скарг судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що відповідач пропустив строк звернення до суду, передбачений статтею 295 КАС України, а наведені ним причини пропуску цього строку не є поважними.

Суд наголосив, що підстави пропуску особою строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами або істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили звернення зі скаргою у встановлений процесуальним законом строк.

Суд апеляційної інстанції, не заперечуючи проти права на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення, водночас зауважив, що таке право не є абсолютним. Це випливає зі змісту частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право повторно звернутися з апеляційною скаргою за умови усунення недоліків, які стали підставою для повернення вперше поданої скарги, і за умови, що таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Крім того, скаржник повинен довести, що повернення первинної апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від його волі.

Вчасне первинне подання апеляційної скарги, на що посилається скаржник, не свідчить про можливість повторного звернення до суду у будь-який довільний строк без дотримання часових меж, установлених процесуальним законом, оскільки це призводить до порушення принципу юридичної визначеності.

Повернення апеляційної скарги не зупиняє та не перериває строку на апеляційне оскарження і не надає скаржнику права у будь-який необмежений час після його спливу реалізовувати право на повторне апеляційне оскарження судового рішення.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги та, як наслідок, її повернення не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки такі обставини не є незалежними від волі особи, яка подає скаргу, і не надають їй права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати це право.

Як при первинному поданні апеляційної скарги, так і при повторних зверненнях, скаржник не надав доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Тобто відповідач уже вчетверте не усунув недоліків, які слугували підставою для повернення попередньо поданих скарг (первинної та повторної), що, у свою чергу, не може вважатися добросовісним використанням процесуальних прав та належним виконанням процесуальних обов`язків.

Не погодившись із ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на подальший розгляд до цього ж суду.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційного оскарження неповажними.

Ураховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року справі № 160/4002/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІОН-ТАЙМ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді О. В. Білоус

М. М. Яковенко