Справа № 420/29526/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати йому - ОСОБА_1 , додаткової винагороди, згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за місяць, за період з 28.022022 до 31.05.2022 року.

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому - ОСОБА_1 , додаткову винагороду згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн за місяць, за період з 28.02.2022 до 31.05.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 28.05.2020 року по сьогоднішній день проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Водночас, 24.02.2022 (на день повномасштабного вторгнення) він ніс військову службу, пов`язану з охороною тимчасового пункту пропуску «Чонгар», розташованого в Генічеському районі Херсонської області на межі з анексованим росією Кримом. Вранці 24 лютого 2022 року російські війська розпочали окупацію Херсонщини, також скориставшись КПП «Чонгар». Позивач з іншими прикордонниками прийняли бій, але сили не були рівні. Пункт пропуску був під масованим обстрілом ворожими військами, йшли колони російської техніки, деякі прикордонники загинули, деякі попали у полон. У перший день вторгнення, 24 лютого 2022 року, російська армія перейшла адміністративний кордон Херсонської області з анексованим Кримом та розпочала окупацію регіону. На початку березня Збройні сили України втратили контроль над обласним центром містом Херсон; російські війська окупували практично всю територію області.

Позивач зазначив, що йому вдалось не потрапити у полон, однак він опинився в тимчасовій окупації та з 24.02.2022 року до квітня 2022 року виходив самостійно з оточення. 02 квітня 2022 року потрапив під ворожий вогонь біля села Софіївка Херсонської області, отримав поранення. З 24 лютого 2022 року село Софіївка Геніченського району Херсонської області тимчасово окуповане російськими військами. Тому за медичною допомогою він не міг звернутись щоб не потрапити в полон або не бути вбитим окупаційною владою. Лікувався самостійно. За медичною допомогою позивач звернувся тільки після того, як вийшов з окупації та 17 квітня 2022 року потрапив до військового госпіталю у м. Одеса.

Оскільки з 24.02.2022 до квітня 2022 року він перебував в раи?оні ведення бои?ових діи?, зокрема на тимчасово окупованіи? РФ територіі? Украі?ни, 02.04.2022 отримав поранення, з 02.04.2022 переміщувався з тимчасово окупованоі? територіі? Херсонськоі? області до підконтрольноі? Україні територіі?, 17.04.2022 звернувся за медичною допомогою та перебував на лікуванні в госпіталі до 29.04.2022, з 30.04.2022 по теперішніи? час продовжує нести віи?ськову службу, перебуваючи безпосередньо в раи?оні ведення бои?ових діи? у підрозділі Шоста прикордонна застава з місцем дислокаціі? у населеному пункті Херсон - позивач вважає, що має право на отримання додатковоі? винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн на місяць за період з 28.02.2022 до 31.05.2022 року.

Проте в/ч НОМЕР_1 не виплачено йому збільшену додаткову винагороду. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також зобов`язано в/ч НОМЕР_1 надати до суду докази, а саме копії: 1) наказів про включення і виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення; 2) бойових наказів (бойових розпоряджень) та рапортів (донесення) командирів підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з лютого по травень 2022 року; 3) відомості про підстави нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в період його перебування на тимчасово окупованій території з лютого по квітень 2022 року з наданням відповідних доказів.

Ухвала суду від 02.09.2025 року доставлена до електронного кабінету відповідача через Підсистему «Електронний суд» 02.09.2025 року. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позов, інших заяв та клопотань від відповідача не надходило (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі станом 23.10.2025 року не зареєстровано).

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_2 від 11.03.2021 року) є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 15.07.2024 року.

Сторонами не заперечується що позивач перебував на військовій службі в НОМЕР_4 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ), що також підтверджується листом в/ч НОМЕР_1 №09/7925-25-25-Вих від 20.08.2025 року.

Позивач стверджує, що в період з 24.02.2022 до квітня 2022 року він перебував на тимчасово окупованіи? РФ територіі? Украі?ни Херсонської області.

Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 в період з 17.04.2022 по 29.04.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні клініки хірургії Одеського військово-медичного клінічного центру ДПС України з діагнозом: Мінно-вибухова травма (02.04.2022). Закрита травма грудної клітки, множинні переломи VI, VII, VIII ребер, забій м`яких тканин грудної стінки. Осколкове сліпе поранення поперекової ділянки. Малий ексудативний плеврит. Розповсюджений остеохондроз шиї, грудного, поперекового відділів хребта, ст. нестійкої ремісії з проявами базилярної недостатності.

09.08.2022 року проведено медичний огляд позивача, за результатами якого відповідно до довідки постійно діючої гарнізонної ВЛК Державної прикордонної служби України військово-медичного клінічного центру м. Одеси №231 визначено, що мінно-вибухова травма (02.04.2022) пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно з архівною відомістю за 2022 рік, виданою в/ч НОМЕР_1 , позивачу в період його перебування на тимчасово окупованій території з лютого по квітень 2022 року виплачувалось грошове забезпечення.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання в період з 28.02.2022 до 31.05.2022 року додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі, у зв`язку з перебуванням на тимчасово окупованій території, отриманням травми і проходженням стаціонарного лікування, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває наразі.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції від 28.02.2022), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, для отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди необхідна сукупність таких умов: 1) підтверджена безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії; 2) перебування військовослужбовця у районах, де фактично проводяться такі бойові дії чи заходи.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Головою Адміністрації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 видано наказ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 року №168» від 31.03.2022 №164-АГ, пунктом 12 якого передбачено, що цей наказ застосовується з 24.02.2022.

Згідно п.1 наказу від 31.03.2022 №164-АГ вирішено на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу, зокрема, в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) Державної прикордонної служби України виплачувати додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) у розмірі 30 000 грн (з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір цієї винагороди збільшується до 100 000 грн включно в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Пунктом 3 наказу №164-АГ визначено документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Отже для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України у бойових діях або заходах у спірний період достатньо наявності одного документу з переліку: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення, або постові відомості; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року витребувано у в/ч НОМЕР_1 копії бойових наказів (бойових розпоряджень) та рапортів (донесення) командирів підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з лютого по травень 2022 року та відомості про підстави нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в період його перебування на тимчасово окупованій території з лютого по квітень 2022 року з наданням відповідних доказів.

Відповідач у встановлений судом строк не надав витребувані докази.

Разом з тим згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем не доведено безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в період з лютого по квітень 2022 року, коли за його словами він перебував на тимчасово окупованій території.

Суд вважає, що сам по собі факт перебування військовослужбовця на тимчасово окупованій території не може бути безумовною підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100 000 грн без доказів безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій, не створює для військової частини обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При зверненні до суду позивачем не надано жодних доводів та доказів на підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій у спірний період.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині періоду з лютого по квітень 2022 року (перебування позивача на тимчасово окупованій території) задоволенню не підлягають.

Водночас постановою КМУ №400 від 01.04.2022, яка набрала законної сили 02.04.2022, пункт 1 Постанови №168 доповнено абзацом, який застосовується з 24 лютого 2022 року, наступного змісту: відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд враховує, що 02.04.2022 року позивач отримав поранення, яке ВЛК визнано пов`язаним із захистом Батьківщини, після чого він перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі з 17.04.2022 по 29.04.2022.

Разом із тим, позивач не заявив і не надав жодних доказів, що після 29.04.2022 року він переміщувався до іншого закладу охорони здоров`я для продовження стаціонарного лікування або перебував у відпустці для лікування після поранення.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченої Постановою КМУ №168, лише за період його перебування на стаціонарному лікуванні - з 17.04.2022 по 29.04.2022 року, оскільки саме в цей період він відповідав умовам, визначеним пунктом 1 зазначеної Постанови.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності в частині ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за період стаціонарного лікування з 17.04.2022 по 29.04.2022 року згідно постанови №168.

Суд вважає, що ефективним захистом порушених прав позивача в цій частині є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу на підставі постанови №168 за період стаціонарного лікування з 17.04.2022 по 29.04.2022 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за період стаціонарного лікування з 17.04.2022 по 29.04.2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період стаціонарного лікування з 17.04.2022 по 29.04.2022 року збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва