Справа № 703/4324/25
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 703/4324/25 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка В.О. серії АВ №00006237 від 29.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 8500 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2025 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , спеціалізований вантажний сідловий тягач Daf TE XF, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повна маса транспортного засобу - 18000, маса без навантаження - 7750, на праві власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , спеціалізований напівпричіп н/пр-самоскид марки TrailerS383EL1L, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , повна маса транспортного засобу - 34000, маса без навантаження - 7320, на праві власності належить ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серія АВ №00006237 від 29.05.2025, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, як відповідальну особу, яка допустила рух транспортного засобу 23.05.2025 о 23-39 год по а/д Н-06, км 468+739, Запорізька область, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме загальної ширини транспортного засобу на 9,231% (0,24 м), при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м.

Постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2: 3800 мм, 2-3: 6570 мм, 3-4: 1280 мм, 4-5: 1300 мм; навантаження на вісь 1 - 7650 кг, 2 - 12550 кг, 3 - 7450 кг, 4 - 7650 кг, 5 - 7700 кг; загальна маса - 43000 кг, висота 3,79 м, ширина 2,94 м, довжина 15,657 м.

Вказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу марки WIM15; свідоцтво про повірку №1002 зі строком дії до 20.09.2025 та №04/6078 зі строком дії до 20.09.2025.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що неможливо встановити, який суб`єкт є відповідальним за експлуатацію напівпричепа TrailerS383EL1L реєстраційний номер CA7082XF і відповідно може нести адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Вина позивача в справі, на якого накладене стягнення, в даному випадку не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом. Достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, і відповідно правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, суду не надано, а ті обставини, на які посилається позивач як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за допущене правопорушення, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність .

Так, статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

- п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно;

- однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %;

- двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %;

- трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Згідно примітки до наведеної статті, підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до підпункту «а» пункту 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, зовнішніх габаритів: ширина - 2,6 м.

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, габаритно-вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Як зазначалося, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач вказував, що позивач допустив транспортного засобу Daf TE XF д.н.з. НОМЕР_3 23.05.2025 о 23-39 год по а/д Н-06, км 468+739, Запорізька область, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме загальної ширини транспортного засобу на 9,231% (0,24 м), при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м.

При цьому, транспортний засіб - тягач Daf TE XF д.н.з. НОМЕР_3 , який належить позивачу, здійснював рух із напівпричепом, ідентифікаційні ознаки якого із наданих до суду доказів достовірно встановити не можливо. Натомість, позивач вказує, що цим напівпричепом є TrailerS383EL1L д.н.з. НОМЕР_6 , який належить іншій особі - ОСОБА_2 .

Щодо суб`єкта, який має відповідати за заним позовом, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За визначеннями пункту 1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски; автопоїзд (транспортний состав) - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою; власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

У справі, що розглядається, спірне порушення стосується транспортного засобу - автопоїзду, який складається із причепу (напівпричепу) та тягача, який приводив у рух транспортний состав. Зважаючи, що позивач є власником цього тягача, порушення габаритних вимог якого встановлено відповідачем, то, на переконання колегії суддів, саме позивач є належним суб`єктом відповідальності за це правопорушення. У зв`язку із цим, помилковими є мотиви суду першої інстанції про неможливість визначити належного суб`єкта, який має відповідати за спірне порушення.

У позовній заяві позивач заперечував перевищення транспортним засобом дозволених габаритів, посилаючись на висновок науково-технічної експертизи №604054, підписаний 05.04.2024, згідно якого експертною групою наступного переобладнання напівпричепа TrailerS383EL1L, ідентифікаційний номер VFNS383ELM1L21820, реєстраційний номер НОМЕР_6 із встановленням габаритів, зокрема максимальної ширини - 2550 мм.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що сам лише факт дозволу на переобладнання транспортного засобу, постановка його на облік у встановленому порядку із видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є беззаперечним доказом того, що такий транспортний засіб у ході його експлуатації завжди продовжує відповідати дозволеним вагово-габаритним параметрам. Самі лише ці обставини не є такими, що унеможливлюють порушення вимог пункт 22.5 ПДР.

Оскаржуване порушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу WIM15, WAGA-WIM35, яке має свідоцтво про повірку підсистеми габаритного контролю SIZE-WAGA35 №1002 зі строком дії до 20.09.2025 та №04/6078 зі строком дії до 20.09.2025.

У суду відсутні сумніви щодо достовірності показників, зафіксованих цим приладом. Будь-яких доказів, які б спростовували об`єктивність показників цього приладу (невідповідність його вимогам закону, несправність тощо) до суду надано не було.

Відповідно до частини другої статті 74, статті 75, статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на викладені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено рух транспортного засобу, який належить позивачу, із перевищенням дозволених законом габаритних розмірів, а тому позивача вірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки задовольнити.

Скасувати на транспорті на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2025 ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку