Справа № 140/4242/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4242/21 пров. № А/857/18690/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря Єршової Ю.С.,

представника відповідача Смирнова К.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року (ухвалене головуючим суддею Лозовський О.А. о 15 год. 47 хв. у м. Луцьк, повне судове рішення складено 20 вересня 2021 року) у справі № 140/4242/21 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор, відповідач-1), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України, відповідач-2) про визнання бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо розгляду заяви AT «Волиньгаз» від 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020 про перегляд тарифу та стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» завданих збитків на суму 72 381 362,38 грн, з ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що AT «Волиньгаз» неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також з вимогою включити до тарифу на послуги розподілу природного газу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП упродовж 2014-2020 років, за якою до тарифу не було включено компенсацію різниці в цінах на ВТВ та недоотриманої тарифної виручки. Проте, відповідачем-1 не було вчинено жодних дій щодо перегляду тарифу в бік економічно обґрунтованого та такого, що покриває всі виробничі витрати Оператора ГРМ, чим завдано AT «Волиньгаз» збитків у вигляді недоотриманої тарифної виручки від споживачів, достатньої для компенсації реальних витрат, понесених під час здійснення діяльності з розподілу природного газу (включаючи прибуток).

Позивач зазначав, що такі дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг свідчать про бездіяльність у здійсненні повноважень з перегляду тарифів на розподіл природного газу та приведення їх до рівня економічно обґрунтованих. Крім того, такі дії (бездіяльність) відповідача-1 призвели до штучного нарощування дефіциту обігових коштів позивача, внаслідок чого позивача позбавлено можливості компенсувати необхідні для ведення власної господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат. Зазначає, що розмір тарифу на розподіл природного газу з січня 2017 року по 31.12.2019 для AT «Волиньгаз» затверджений постановою НКРЕКП від 15.12.2016 №2280 і складав 713,50 грн за 1000 м3 (без урахування ПДВ), необґрунтованість якого призвела до донесення товариством втрат (збитків). Суми збитків відображено у рядку 5.1 Звіту про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу форми 8б-НКРЕКП-газ-моніторинг (квартальна) за IV квартал 2019 року, яка становить 25 098,06 тис. грн без ПДВ та у рядку 5.1. Звіту про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу форми 86- НКРЕКП-газ-моніторинг за 2020 рік, яка становить 22 614, 65 тис. грн без ПДВ. Всього за IV квартал 2019 року та 2020 рік в частині необхідній для покриття витрат на виробництво (надання) послуги з розподілу природного газу AT «Волиньгаз» недоотримало 57 255, 25 тис. грн, з ПДВ, тарифної виручки.

Також позивач вказував, що завдані AT «Волиньгаз» збитки будуть відшкодовані в повному обсязі лише за умови нарахування інфляційних на неотримані доходи у вигляді грошей в національній валюті - гривні. Сума 3% річних та інфляційних втрат на суму недоотриманого прибутку, що виник внаслідок невстановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу упродовж четвертого кварталу 2019 та 2020 років складає 689 337,65 грн. Крім того AT «Волиньгаз» зазнало втрат у вигляді 3% річних та інфляційних втрат на суму збитку, спричиненого внаслідок невстановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу упродовж четвертого кварталу 2019 та 2020 років, які складають 8 251 014, 73 грн, тому з відповідачів підлягає стягненню сума збитків з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних, сума яких складає 72 381 362, 38 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів від 17 вересня 2024 року №UA400030/2024/000032/2; від 16 вересня 2024 року № UA400030/2024/000030/2; від 16 вересня 2024 року № UA400030/2024/000031/2; від 17 вересня 2024 року № UA400030/2024/000033/2; від 17 вересня 2024 року № UA400030/2024/000034/2; від 23 вересня 2024 року № UA400030/2024/000038/2.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльності і заподіяною шкодою. Разом з тим, судом не встановлено протиправної поведінки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг АТ «Волиньгаз», понесених позивачем збитків причинного зв`язку та вини, а відтак і підстав для задоволення позову.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що АТ «Волиньгаз» неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також з вимогою до тарифу на послуги розподілу природного газу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП упродовж 2019-2020 років, за якою до тарифу не було включено компенсацію різниці в цінах на ВТВ та недоотриманої тарифної виручки. Проте, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо перегляду тарифу в бік економічно обґрунтованого та такого, що покриває всі виробничі витрати Оператора ГРМ, чим завдано АТ «Волиньгаз» збитків у вигляді недоотриманої тарифної виручки від споживачів, достатньої для кмпенсації реальних витрат, понесених під час здійснення діяльності з розподілу природного газу. Такі дії НКРЕКП, на думку апелянта, свідчать про бездіяльність у здійсненні

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

17.07.2025 до суду надійшло клопотання Національної комісії про закриття провадження у справі, оскільки аналогічні вимоги вже розглянуті в судовому порядку у справі № 640/6737/21.

В судовому засіданні представниця відповідача, заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи клопотання та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання потрібно відмовити, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що НКРЕКП з 01 січня до ЗО червня 2020 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 0,91 грн за 1 м3, а з 01 липня 2020 року - у розмірі 0,98 грн за 1 м3, чим завдано збитки АТ «Волиньгаз» від реалізації послуг з розподілу природного газу за 2020 рік в сумі 22 614, 65 тис. грн.

Також НКРЕКП завдано АТ «Волиньгаз» збитків у вигляді недоотриманої тарифної виручки від споживачів, достатньої для компенсації реальних витрат, понесених під час здійснення діяльності з розподілу природного газу (включаючи прибуток) в розмірі 57 255 250,00 грн з ПДВ за період з жовтня 2019 року по 31.12.2020 включно.

Так, заборгованість перед власником ресурсу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за природний газ, придбаний для потреб ВТВ у минулих роках, залишилась непогашеною, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Волинської області з позовними заявами до АТ «Волиньгаз» про стягнення заборгованості за договором №13-167- ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат у сумі понад 135 млн. грн, розгляд справ триває.

Сума заборгованості за договором № 13-167-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат складається з некомпенсованих в тарифах витрат на придбання ВТВ.

Можливість АТ «Волиньгаз» розрахуватись за природний газ для потреб ВТВ перед НАК «Нафтогаз України», балансування газу перед АТ «Укртрансгаз» прямо залежить від затвердженого граничного допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

У діючих упродовж IV кварталу 2019 та 2020 років при формуванні та затверджені тарифів на розподіл природного газу НКРЕКП було не враховано обсяги витрат газу на покриття ВТВ.

За умови дотримання НКРЕКП вимог законодавчих та підзаконних нормативних актів, тариф на розподіл природного газу для АТ «Волиньгаз» повинен був враховувати більший обсяг природного газу для потреб ВТВ, який би повністю охоплював величину природного газу придбаного за договором № 13-167-ВТВ, а відтак дозволив би уникнути настання для АТ «Волиньгаз» негативних наслідків.

Вважаючи бездіяльність НКРЕКП по відношенню до АТ «Волиньгаз» в частині невстановлення економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу, що призвело до недоотримання тарифної виручки та відповідно спричинило її дефіцит для покриття обґрунтованих витрат, що закладені в структурі тарифу протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі то суд зазначає таке.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих же підстав.

Відтак, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Дослідивши позовні вимоги у справі 140/4242/21 та у справі № 640/6737/21, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у даній справі, оскільки позови у цих справах не є тотожними.

Відтак, в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі № 140/4242/21 потрібно відмовити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 12 Закону України від 21 червня 2012 року № 5007-УІ «Про ціни та ціноутворення» (далі - Закон №5007-VI) встановлено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно зі статтею 8 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1682-ІІІ «Про природні монополії» (далі - Закон № 1682-ІІІ) предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Оскільки АТ «Волиньгаз» є суб`єктом природної монополії з розподілу природного газу, то ціни на надавані позивачем послуги з розподілу природного газу є державними регульованими, і на процедуру їх встановлення поширюються вимоги законодавства щодо державних регульованих цін.

Частиною другою статті 12 Закону № 5007-УІ встановлено, що державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

За правилами частини першої статті 9 Закону № 1682-ІІІ державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі принципів самоокупності суб`єктів природних монополій.

Відповідно до частини шостої статті 4 Закону України від 09 квітня 2015 року №329- VIII «Про ринок природного газу» передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Органом, уповноваженим на встановлення тарифу на розподіл природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка, відповідно до норм Закону України від 22 вересня 2016 року №1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон №1540-VIII), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Відповідно до статті 3 Закону №1540-УІІІ Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Порядок та процедура встановлення тарифів регламентуються Порядком формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженим постановою НКРЕ від 28 липня 2011 року №1384 (далі - Порядок №1384), Методикою розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств 3 газопостачання та газифікації, затвердженою постановою НКРЕ від 4 вересня 2002 року №983 (далі - Методика №983), Тимчасовою методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №389 (далі - Тимчасова методика №389); Методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 25 лютого 2016 року №236 (далі - Методика №236), а також Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою постановою НКРЕ від 3 квітня 2013 року №369, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року №685/23217 (далі - Процедура №369). Зокрема, вимога щодо встановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься - в пункті 2.1 Порядку №1384; в пунктах 1.5, 1.7, 4.1, 5.1 розділу 5 Методики №983; в Процедурі №369.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 «Розрахунок тарифів» Методики № 983 основними аналітичними показниками при визначенні тарифів на послуги з транспортування і постачання природного газу є витрати підприємства і обсяги протранспортованого та поставленого споживачам природного газу.

Пунктом 4.2. вказаного розділу передбачено, що витрати підприємства на транспортування та постачання природного газу визначаються згідно з національним Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" та Методичним положенням по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) за економічними елементами витрат на підприємствах з газопостачання та газифікації та їх структурних підрозділах.

Згідно з пунктом 2.5 Процедури № 369 суб`єкт господарювання при зверненні до НКРЕ за встановленням тарифу обґрунтовує кожну складову витрат з відповідного виду діяльності, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат та прибутку. До таких витрат також відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу (далі - ВТВ та НВ) (пункт 4.5 Методики № 983, пункт 2.1.5 Процедури № 369).

Виробничо-технологічні витрати/втрати газу визначаються як газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів (розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 1), розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 2), затверджених наказом Мінпаливенерго від ЗО травня 2003 року № 264.

Тобто, ВТВ під час розподілу газу виникають з об`єктивних причин, як наслідок технологічного процесу та зношеності газотранспортної системи, такі витрати є невід`ємною частиною виробничого процесу розподілу природного газу та формують собівартість послуги розподілу газу.

Розмір складової тарифу для покриття ВТВ визначається відповідно до чинного законодавства, тобто на підставі наказу Міненерговугілля від 23 листопада 2011 року №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах» (далі - наказ №737) та зазначених вище Методик 1, 2.

Нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття ВТВ, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу.

Отже, можливість позивача розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Тому НКРЕКП, затверджуючи тариф на розподіл для АТ "Запоріжгаз", повинен встановити такий тариф, що є економічно обґрунтованим та враховує всі матеріальні витрати товариства.

Згідно з пунктом 4 розділу І Методики №236 розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб`єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до НКРЕКП відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 3 квітня 2013 року №369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року за №685/23217.

За змістом пункту 4.1-4.2 р. IV Процедури №369 перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і НКРЕ за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до НКРЕ щодо перегляду рівня тарифу у разі: 4.2.1. Зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%. 4.2.2. Зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

Вимоги до оформлення та подання заяви, документів, що додаються до неї, визначено розділом II Процедури №369.

У цьому контексті варто зауважити, що Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2021 року у справі № 640/13881/19 зазначив, що при поданні кожної заяви позивач здійснює відповідний окремий розрахунок, додає відповідні пояснення та обґрунтування щодо кожної зі статей витрат, а також надає відповідні підтверджуючі документи, з урахуванням динаміки зростання ціни газу на покриття ВТВ, рівень заробітної плати та інших витрат позивача, що зумовлює необхідність подання з кожною новою заявою оновленої інформації, а тому розгляд попередньо поданих заяв втрачає актуальність.

З матеріалів справи вбачається, що AT «Волиньгаз» листом від 19.08.2019 №43005.2- Сл-3499-0819 подано до НКРЕКП заяву на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 25.02.2016 №236.

Відповідно до пункту 12 розділу VIII Методики розгляд заяви призупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу на послуги природного газу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Так, НКРЕКП листом від 18.09.2019 №9945/16/7-19 надала AT «Волиньгаз» перелік зауважень до поданих документів та повідомила, що розгляд заяви про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз» та відповідного пакету документів, надісланих листом AT «Волиньгаз» від 19.08.2019 № 43005.2-Сл-3499-0819, призупиняється.

У відповідності із визначеною процедурою встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу за результатами розгляду зазначеної заяви AT «Волиньгаз» та заяв інших Операторів ГРМ, на офіційному веб-сайті НКРЕКП було оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, що мало відбутись у формі відкритого слухання 07.10.2019, до якого було включено питання щодо схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т. ч. AT «Волиньгаз» (питання 13 порядку денного) (знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКРЕКП за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news=9455).

При цьому, разом із переліком питань були розміщені проекти рішень та обґрунтування.

Положеннями статті 16 Закону про НКРЕКП визначено, що проекти рішень Регулятора з питань встановлення цін (тарифів), крім проектів рішень про встановлення «зеленого» тарифу, якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм надані Регулятору законом, підлягають відкритому обговоренню.

Проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news=9476.

25.10.2019 НКРЕКП було проведено відкриті обговорення Проекту постанови. Під час проведення відкритого обговорення було розглянуто питання щодо поетапного перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз».

Результата відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз» від 25.10.2019 № 119-п.

29.11.2019 на засіданні НКРЕКП, що проводилось у формі відкритого слухання, було повторно схвалено проект постанови про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз».

Проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news=9626.

12.12.2019 НКРЕКП було проведено відкриті обговорення Проекту постанови, під час яких із представниками заінтересованих сторін відбувалося детальне і обґрунтоване обговорення наданих зауважень та пропозицій із зазначенням позиції НКРЕКП щодо їх врахування або відхилення.

Результати відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 11.12.2019 № 177-п.

Протокол відкритого обговорення разом з таблицею узгоджених позицій оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора.

На засіданні 24.12.2019, що проводилось у формі відкритого слухання, НКРЕКП було прийнято постанову №3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», яка набрала чинності з 01.01.2020.

Також, як вбачається із матеріалів справи, AT «Волиньгаз» листом від 27.10.2020 № 430-Сл-2642-1020 подано до НКРЕКП другу заяву на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Методики.

Відповідно до процедури встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу, на офіційному веб-сайті НКРЕКП було оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, що мало відбутись у формі відкритого слухання 09.12.2020, до якого було включено питання щодо схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т. ч. AT «Волиньгаз» (питання 29 порядку денного) (знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКРЕКП. При цьому, разом із переліком питань були розміщені проекти рішень та обґрунтування.

На засіданні НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 09.12.2020, схвалено проект постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз».

Проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news= 10946.

Відкриті обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» відбулись 21.12.2020, під час яких із представниками заінтересованих сторін відбулося детальне і обґрунтоване обговорення наданих зауважень та пропозицій із зазначенням позиції НКРЕКП щодо їх врахування або відхилення.

Результати відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 21.12.2020 № 410-п, який разом з таблицею узгоджених позицій оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора за посиланням https://www.nerc.gov.ua/data/filearclVProektv/2020/pr 349/protbkol vidkr- obgovorennia рг 349- 2020.pdf.

Враховуючи зазначені вище етапи розгляду питання щодо встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, проект постанови разом з відповідним обґрунтуванням до рішення про прийняття постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т. ч. AT «Волиньгаз», було оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора (питання 13 порядку денного засідання НКРЕКП 30.12.2020) (знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКРЕКП за наступним посиланням https://www.nerc.gov.ua/ynewsl 1020.

30.12.2020 на засіданні Регулятора, що проводилось у формі відкритого слухання, НКРЕКП було прийнято постанову №2765 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», яка набрала чинності з 01.01.2021.

При цьому, як правильно враховано судом першої інстанції, AT «Волиньгаз» не надавало в установленому порядку зауваження та пропозиції до проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», протокол проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 21.12.2020 №410-п підписаний представником Оператора ГРМ без зауважень.

Також, з метою недопущення різкого зростання тарифу на послуги розподілу природного газу на території діяльності ліцензіата та забезпечення покриття усіх обгрунтованих витрат Оператора ГРМ, до структури тарифу на послуги розподілу природного газу включено відповідні компенсації, враховуючи їх частинами протягом декількох періодів, зокрема на 2021 рік передбачено компенсації витрат за попередні періоди на суму 24 686,2 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг безпосередньо та без будь-яких об`єктивних причин не вжито передбачених законодавством заходів для розгляду заяв AT «Волиньгаз», поданих 19.08.2019 №43001.2-Сл-972-0219 та 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020 про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз».

Верховний Суд у постанові від 11.08.2020 у справі №320/5970/17 зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний. За загальним правилом повноваження трактується як сукупність прав і обов`язків державних органів, а також посадових та інших осіб, закріплених за ними у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяв позивача від 19.08.2019 №43001.2-СЛ-972-0219 та від 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020 про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову НКРЕКП від 24.12.2019 № 3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», постанову НКРЕКП від 24.06.2020 №1153 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3015» та постанову НКРЕКП від 30.12.2020 №2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», що свідчить про відсутність будь-якої бездіяльності НКРЕКП щодо нерозгляду заяв позивача про встановлення тарифу для AT «Волиньгаз».

При цьому, за наслідками розгляду заяви AT «Волиньгаз» від 27.10.2020 № 430-Сл- 2642-1020 НКРЕКП прийнято постанову НКРЕКП від 30.12.2020 № 2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», якою передбачено компенсації витрат за попередні періоди у розмірі 24686,2 грн.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність з боку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг протиправної бездіяльності з невстановлення джерел для відшкодування різниці за період дії економічно необгрунтованих тарифів (цін) на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» протягом 2019-2020 років.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що фактично обгрунтування позовної заяви зводяться до непогодження AT «Волиньгаз» з рівнем тарифу на послуги із розподілу природного газу, встановленого постановами НКРЕКП від 24.12.2019 № 3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» (на І півріччя 2020 року), від 24.06.2020 № 1153 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3015» (на ІІ півріччя 2020 року) та від 30.12.2020 №2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз» (на 2021 рік), оскільки в позовній заяві позивач вказує, що чинний на сьогодні тариф на розподіл природного газу не забезпечує відшкодування його витрат.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади

дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

Вирішення питання про зобов`язання встановити економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, є необґрунтованим втручанням у дискреційній повноваження НКРЕКП.

Таких самих висновків дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.12.2019 у справі №826/6713/18.

Вимоги АТ «Волиньгаз» в частині стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь АТ «Волиньгаз» 72 381 362, 38 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, обґрунтовано протиправними діями відповідача, оцінку яким було надано вище.

Разом з тим, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається із положень діючого законодавства «компенсація вартості (ВТВ)» не є збитками, які можуть бути відшкодовані в порядку статей 1166, 1173 ЦК України.

Положеннями розділу 4 (Прибуток) Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389, встановлено, що при розрахунку тарифу до складу планованої тарифної виручки включається планований прибуток, який визначається з урахуванням необхідності фінансування компенсації витрат, яких зазнало підприємство, та інших обґрунтованих потреб фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання, які не були включені до складу витрат структури тарифу і щодо яких Податковим кодексом України прямо не встановлено обмежень у частині коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, визначені відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Отже, законодавством врегульований порядок компенсації витрат ліцензіатів саме шляхом включення їх до складу витрат структури тарифу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.12.2019 по справі №826/6713/18.

За наведеного, позовні вимоги АТ «Волиньгаз» в частині стягнення майнової шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника у апеляційній скарзі, стосовно посилання на позицію Верховного Суду викладену у справах №826/13850/17, 826/13735/18, 286/7112/12, 826/9826/12, 826/8168/17, оскільки висновки у даних справах нерозривно пов`язані із обставинами кожної конкретної справи, які різняться обсягом встановлених обставин у розрізі кожної справи. На відміну від обставин цієї справи, у вказаних вище справах встановлені фактичні обставини відрізняються від тих, які маємо у цій справі, зокрема щодо оцінки сукупності подій та їх юридичного змісту, що мали значення для визначення бездіяльності відповідача протиправною, а саме значимості, тривалості та межам оскаржуваної бездіяльності. Тобто, наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстав дійти висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про закриття провадження у справі № 140/4242/21.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 140/4242/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року