Справа № 300/7349/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"23" жовтня 2025 р. Справа № 300/7349/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Жиляк Михайло Дмитрович (надалі, також представник позивача), звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач 2, ВЧ НОМЕР_1 ), Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач 3, ГУ НП в Івано-Франківській області) в якій просить:
визнати дії службових осіб Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області та службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягали, у затриманні проти волі та всупереч правам ОСОБА_1 , передбачених частиною (пунктом) 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини на свободу та особисту недоторканість протиправними;
визнати дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у направленні на військову службу ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , проти його бажання та волі та без надання йому можливості подати заяву на відстрочку від військової служби під час мобілізації за пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" протиправними та такими, що порушують право на відстрочку ОСОБА_1 за пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
визнати за ОСОБА_1 право на відстрочку від військової служби під час мобілізації передбачене пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
визнати протиправним та скасувати (рішення) наказ від 15.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов (відправку) ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати (рішення) наказ від 16.09.2025 року командування Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити (відрахувати) ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень за завдану йому моральну шкоду, внаслідок протиправних дій;
стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень за завдану йому моральну шкоду, внаслідок протиправних дій та прийнятих рішень.
Підставою звернення до суду слугували протиправні, на думку позивача, дії відповідачів щодо незаконної, на його думку, мобілізації позивача та зарахування його до списків військової частини.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 позовну заяву було залишено без руху. Надано позивачу десятиденний строк для подання позовної заяви з уточненим змістом позовних вимог.
22.10.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони командуванню військової частини НОМЕР_1 відряджати у іншу місцевість за межі ППД (пункту постійної дислокації) Військової частини НОМЕР_1 (Львівська область), передавати у оперативне командування (управління) чи приймати рішення про переведення та/чи передання у оперативне командування (управління) до інших військових частин ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.
Приписами пунктів 2, 3 статті 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Водночас, оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін.
Відтак, розгляд поданої заяви про забезпечення позову проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.
Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши подані докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає наступне.
Частина 1 статті 150 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Так, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити її.
Підстави забезпечення позову, передбачені частини другої статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 580/2403/19.
Стаття 151 КАС України визначає види забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Таким чином, під час вирішення питання про забезпечення позову, слід врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб.
Відтак, суд у кожному випадку повинен встановити чи є захід забезпечення позову, про який клопоче позивач, таким, що відповідає меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
У своїй заяві позивач просить забезпечити позов шляхом заборони командуванню військової частини НОМЕР_1 відряджати у іншу місцевість за межі ППД (пункту постійної дислокації) Військової частини НОМЕР_1 (Львівська область), передавати у оперативне командування (управління) чи приймати рішення про переведення та/чи передання у оперативне командування (управління) до інших військових частин ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.
Позивач вважає дії відповідачів неправомірними, оскільки він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Щодо наявності чи відсутності обставин, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України, суд зазначає наступне.
Стаття 23 Закону України № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачає підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Тобто, за наявності підстав, які надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, така особа не підлягає призову на військову службу. Водночас, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Також матеріали справи не містять доказів подання заяви про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідачу 1.
Суд звертає увагу позивача, що наявні у матеріалах справи докази стосуються доведення факту наявності у позивача права на отримання відстрочки, однак такі докази не можуть досліджуватися судом на даному етапі. Факт наявності чи відсутності у позивача права на відстрочку може бути встановлено тільки у рішенні суду.
Отже, фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності/неправомірності дій та рішень відповідачів на які посилається позивач, підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.
Необхідно зазначити, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Так, заява про забезпечення позову містить тільки загальні покликання на протиправність дій відповідачів щодо призову позивача на військову службу, проте суду не надано жодних доказів протиправності дій, рішень чи бездіяльності, зокрема, Військової частини НОМЕР_1 та доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, у контексті наведених обставин, судом не встановлено підстав для забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.
Відповідно до частини 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
На підставі наведеного, керуючись статтями 150, 151, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову від 22.10.2025 в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Копію цієї ухвали надіслати представнику позивача та відповідачам через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.