Справа № 420/37749/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 05.12.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46 що винесено Головним управлінням ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166), 65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.11.2024 року йому поштою було вручено рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46.

З покликанням на фактичні обставини справи щодо прийняття рішення суду по справі №420/5561/23 від 05.02.2024 року, приписи пп.5, п.2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2022 року № 220, п.93.1.2 ст.93 Податкового кодексу України, у позові зазначено, що безнадійність податкового боргу ОСОБА_1 , як платника податків, визнано вже постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 р., справа № 420/5561/23.

Зважаючи на вказане, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46.

10.12.2024 року ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

Копія ухвали від 10.12.2024 року отримано відповідачем 11.12.2024 року.

Однак, ні у визначений суддею строк, ні станом на дату вирішення даної справи відзиву на позов до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими з боку позивача доказами, суд встановив таке.

Станом на 10 січня 2022 року загальна податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів становить 185 871, 25 грн.

Зазначена заборгованість складається із таких складових:

- нарахування податкових зобов`язань податковим повідомленням-рішенням № від 11 серпня 2017 року, на суму 183 831,25 грн;

- нарахування податкових зобов`язань податковим повідомленням-рішенням № від 11 серпня 2017 року, на суму 2 040,00 грн.

18 вересня 2017 року сформовано та направлено відповідачу поштою податкову вимогу № 19687-17, яка згідно положень п. 42.5 ст. 42 ПК України вважається врученою відповідачу 29 вересня 2017 року.

Частиною 4 статті 78 УВС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді даної справи відповідно до приписів ч.4 ст.78 КАС України вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 р., справа № 420/5561/23.

Судом встановлено, що 20.03.2023 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 в якому позивач просить суд: стягнути з фізичної особи - платника податків ФО-ПП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 суму заборгованості по податку додану вартість із вироблених в Україні товарів 185 871 грн. 25 коп. на бюджетний рахунок UA0015750, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 39398646, КБК 18010300, отримувач коштів УК м.Од.обл./м.Чорноморськ/14010100 (справа №420/5561/23).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року по справі №420/5561/23 позовну заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП:44069166 ) до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі та стягнуто з фізичної особи - платника податків ФО-ПП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 суму заборгованості по податку додану вартість із вироблених в Україні товарів 185 871 грн. 25 коп. на бюджетний рахунок UA0015750, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 39398646, КБК 18010300, отримувач коштів УК м.Од.обл./м.Чорноморськ/14010100.

Згідно даного рішення, станом на 10.01.2022 року, заборгованість відповідно до довідки про податкову та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом по податку додану вартість із вироблених в Україні товарів становить 185 871, 25 грн., заборгованість виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню № від 11.08.2017 року на суму 183831, 25 грн.; нарахування повідомлення-рішення № від 11.08.2017 року на суму 2040,00 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 року по справі №420/5561/23 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року та залишено без розгляду позовну заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Даний рішенням встановлено таке:

«…з вищезазначених норм податкового законодавства вбачається, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у податкового органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги.

В даному випадку, податковим органом 18 вересня 2017 року сформовано та направлено відповідачу поштою податкову вимогу № 19687-17, яка згідно положень п. 42.5 ст. 42 ПК України вважається врученою відповідачу 29 вересня 2017 року (а.с. 13).

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, податковий борг з моменту отримання відповідної вимоги не погашався (не переривався) у повному обсязі.

З іншого боку, колегія суддів враховує, що спірні податкові зобов`язання, з яких складається визначений податковим органом борг, виникли за наслідком узгодження наступних податкових повідомлень-рішень: № від 11 серпня 2017 року, № від 11 серпня 2017 року.

Вказані податкові повідомлення-рішення вручено позивачу 15 серпня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23).

При цьому, з вищезазначених норм податкового законодавства вбачається, що платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

З іншого боку, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Тобто, після 25 серпня 2017 року розпочався відлік встановленого 1095-денного строку для звернення до суду з позовом про стягнення виниклої заборгованості.

Між тим, згідно п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

При цьому, згідно п. 2 розділу II ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (набрав чинності 17 березня 2022 року), дія п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на положення п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, так як вони зупинили свою дію з 17 березня 2022 року, а як наслідок з відповідної дати продовжився відлік встановленого 1095-денного строку для звернення до суду.

В свою чергу, з даним адміністративним позовом податковий орган звернувся лише 20 березня 2023 року, тобто з пропуском встановленого 1095-денного строку, відлік якого зупинявся з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року…».

Таким чином, судом апеляційної інстанції залишено позову Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення з позивача по даній справі податкового боргу з підстав пропуску строку звернення до суду.

Судом встановлено, що 19.11.2024 р. Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято рішення №574/15-32-13-07-46 про опис майна у податкову заставу, яким відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України заступником начальника Причорноморського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС в Одеській області Погорєловою Тетяною вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Копія даного рішення направлена на адресу позивача листом від 21.11.2024 року №43364/6/15-32-13-07.

Зі змісту позову вбачається, що підставою для скасування рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46 є те, що податковий борг ОСОБА_1 є безнадійною заборгованістю.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Статтею 59 Податкового кодексу України, визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За змістом пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави (підпункт 14.1.155, пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Підстави виникнення права податкової застави визначені пунктом 89.1 статті 89 ПК України, відповідно до якого право податкової застави виникає:

89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

У свою чергу, підстави та строки звільнення майна платника податків з податкової застави встановлені пунктом 93.1 статті 93 ПК України, за приписами якого майно платника податків звільняється з податкової застави з дня, зокрема, 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним.

Пунктами 101.1. 101.2 ст. 101 ПК України визначено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний», зокрема, розуміється: 101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.4. ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Як зазначив суд касаційної інстанції у своїй постанові від 08 квітня 2021 року по справі № 812/1541/16, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати податковий обов`язок не є виконаним.

У такому разі контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, щодо якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

На час виникнення спірних правовідносин був чинним Наказ Міністерства фінансів України від 28.07.2022 № 220, яким було затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 220).

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №220 списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі штрафні санкції, пеня, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до пп.5 п.2 розділу ІІ Порядку №220 безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №220 визначено, що визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу.

Пунктом 1 розділу 3 Порядку №220 визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Порядку №220, структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснювалося контролюючим органом самостійно шляхом прийняття відповідного рішення на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку № 577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16, від 09.07.2019 у справі № 0240/2269/18-а.

Так, станом на 10 січня 2022 року загальна податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів становить 185 871, 25 грн.

Зазначена заборгованість складається із таких складових:

- нарахування податкових зобов`язань податковим повідомленням-рішенням № від 11 серпня 2017 року, на суму 183 831,25 грн;

- нарахування податкових зобов`язань податковим повідомленням-рішенням № від 11 серпня 2017 року, на суму 2 040,00 грн.

18 вересня 2017 року сформовано та направлено відповідачу поштою податкову вимогу № 19687-17, яка згідно положень п. 42.5 ст. 42 ПК України вважається врученою відповідачу 29 вересня 2017 року

Як встановлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 р., справа № 420/5561/23 з позовом про стягнення податкового боргу, який виник у ОСОБА_1 на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень податковий орган звернувся лише 20 березня 2023 року, тобто з пропуском встановленого 1095-денного строку, відлік якого зупинявся з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року.

При розгляді даної справи відповідно до приписів ч.4 ст.78 КАС України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, податковий борг, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень № від 11 серпня 2017 року, на суму 183 831,25 грн та № від 11 серпня 2017 року, на суму 2 040,00 грн є безнадійним в розумінні п.101.2.3 ст. 101 ПК України.

Отже, згідно з приписами пунктами 93.1 статті 93 ПК України майно позивача підлягало звільненню з податкової застави з дня визнання такого податкового боргу безнадійним.

В той же час, оскаржуване рішення прийнято вже після визнання податкового боргу, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень № від 11 серпня 2017 року та № від 11 серпня 2017 року, на суму 2 040,00 грн безнадійним.

Тобто, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46.

Протягом усього строку розгляду даної справи до суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 було нараховано податковий борг за іншими, аніж встановленими у справі № 420/5561/23 обставинами.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 968,96 грн судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.11.2024 р. №574/15-32-13-07-46, що винесено Головним управлінням ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166), 65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя Вовченко О.А.