Справа № 420/13798/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13798/25

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

03 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.04.2025 року в частині призову та направлення його для проходження військової служби під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 24.04.2025 №114 в частині зарахування його до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 24.04.2025 року його примусово, проти його волі, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розташуванні якого взяли на військовий облік, оформили військовий квиток та того ж дня мобілізували за призовом та направили для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 . Однак позивач зазначив, що він взагалі не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, оскільки має належним чином оформлену відстрочку від призову по мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувач вищої освіти, що підтверджується відповідним витягом з застосунку Резерв+. Позивач наголосив, що пред`являв представникам Київського РТЦКСП 24.04.2025 року Довідку здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти №629690, сформовану 24.04.2025, та відомості з застосунку Резерв+ щодо оформленої відстрочки від мобілізації. Однак ці відомості були проігноровані співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого оформлений наказ, на підставі якого його мобілізовано та доставлено до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Також позивач зазначає про протиправне оформлення довідки №28/2025-0424-3359 від 24.04.2025 року про його придатність до військової служби, оскільки його фактично не оглянув жоден спеціаліст він не оглядався хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, не проводилися загальні аналізи, а отже і ступінь придатності останнього до військової служби є непідтвердженою. Крім того за місцем знаходження комісії він не перебував, висновки викладені взагалі без його участі.

Позивач також зазначив, що згідно з відомостями з Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» він не виключений з обліку військовозобов`язаних, та не має статусу військовослужбовця, отже його зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 є протиправним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відзив на позовну заяву та витребувані судом докази (копію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.04.2025 року в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 ) не надав.

Військова частина заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що питання перевірки обставин бронювання, а також інші питання процедури мобілізації, не є повноваженнями в/ч НОМЕР_1 . Отже на даний час підстави для звільнення позивача з військової служби - відсутні. Представниками в/ч НОМЕР_1 здійснено перевірку оформлених документів, а саме: військово-облікового документа та довідки з висновком військово-лікарської комісії про придатність до військової служби за станом здоров`я, які були належним чином оформлені та заповненні. Враховуючи наявність всіх військово-облікових документів, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, командування в/ч НОМЕР_1 не мало підстав не зарахувати позивача до списків особового складу частини на військову службу під час мобілізації. Крім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23, представник відповідача зазначає, що позовні вимоги щодо скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 №114 від 24.04.2025 в частині зарахування позивача до списків особового складу частини та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу частини є неналежним способом захисту прав чи інтересів позивача, так як скасування наказу не може призвести до відновлення попереднього (первісного) стану особи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.04.2025 року в частині призову ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації та направлення його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2025 №114 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця. Крім того, апелянт зазначив, що аналіз положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» свідчить про те, що питання перевірки обставин бронювання, а також інші питання процедури мобілізації, не є повноваженнями в/ч НОМЕР_1 . Отже, на даний час підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні.

Апелянт наголосив, що позовні вимоги щодо скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 24 квітня 2025 року № 114 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини, а також зобов`язання командира в/ч НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та звільнити його з військової служби, не є належним способом захисту прав чи інтересів позивача, так як скасування наказу не може призвести до відновлення попереднього (первісного) стану особи.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 21.02.2023 є студентом денної форми навчання Одеської державної академії будівництва та архітектури, рівень освіти бакалавр. Послідовність освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту» не порушена, що підтверджується Довідкою про здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 629690, сформованою 24.04.2025. Дата завершення здобуття освіти - 12.07.2025 року.

З відомостей Резерв+ вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову до 11.07.2025 року на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З доводів позивача вбачається, що 24.04.2025 року ОСОБА_1 затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , взятий на військовий облік, оформлений військовий квиток та того ж дня позивач мобілізований за призовом та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини № НОМЕР_1 , наказ № 114 від 24.04.2025, про що внесено запис до розділу 17 військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 24.04.2025 року.

Вважаючи протиправними накази ІНФОРМАЦІЯ_2 та ВЧ НОМЕР_1 , якими позивача мобілізовано до лав ЗСУ та зараховано до особового складу військової частини, при наявності у нього чинної відстрочки, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , приймаючи оскаржуваний наказ від 24.04.2025 року в частині призову ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації та направлення його для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , діяв недобросовісно та необґрунтовано, оскільки не врахував наявність у позивача діючої відстрочки. Оскільки у позивача на момент призову була наявна діюча відстрочка, суд вважає, що втручання в право позивача на її реалізацію здійснено з порушенням вимог Закону №3543-XII.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги військової частини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно п. 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан».

В подальшому воєнний стан продовжено відповідними Указами та на час розгляду справи не припинений.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3543-XII).

Відповідно до ст.1 Закону № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно приписів ч. 2 ст. 4 Закону № 3543-XII, загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зокрема, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Відповідно до ч.7 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі Порядок №560).

Відповідно до п. 56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з п. 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

За правилами пункту 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п.62 Порядку №560, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в ЄДЕБО, за формою згідно з додатком 9.

Колегія суддів враховує, що Верховним Судом у постанові від 11.04.2024 у справі №520/7954/22 зазначено, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом, зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації кореспондується з необхідністю військовозобов`язаного оформити (реалізувати) таке право через уповноважений орган, зокрема, районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Право позивача на відстрочку від призову підтверджується довідкою про здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 629690, сформованою 24.04.2025. Дата завершення здобуття освіти - 12.07.2025 року.

Реалізація позивачем права на відстрочку підтверджується відомостями Резерв+ відповідно до яких, ОСОБА_1 мав відстрочку від призову до 11.07.2025 року на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, викладене підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_7 , який листом від 03.06.2025 року за № 943/11160 повідомив мати позивача, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 та йому надані відстрочка від призову строком до 11.07.20205 року.

Викладене підтверджує, що на момент видання оскаржуваних наказів позивач мав дійсну відстрочку від призову (строк дії якої визначено до 11.07.2025 року), та відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-XII ОСОБА_1 не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Висновки викладені Верховним Судом в постанові по справі № 200/6033/22 від 10.01.2024 року, на які посилається апелянт, не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки на відміну від обставин справи що розглядається, за обставинами справи № 200/6033/22 позивач не реалізував своє право на відстрочку.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.04.2025 року в частині призову ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації та направлення його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наявність у позивача відстрочки під час його мобілізації 24.04.2025 року, а саме у період до 11 липня 2025 року, є саме тією підставою, яка свідчить про незаконність наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.04.2025 року про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 як такого, що відповідно до Закону № 3543-XI мав відстрочку від призову до 11.07.2025 року та не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

У справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71, ЄСПЛ наголосив на особливій важливості принципу "належного урядування", зазначивши при цьому, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.02.2025 7 правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Також відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Однак, як встановлено за результатами розгляду справи, оспорюваний наказ про мобілізацію позивача зазначеним критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає та порушує законне право позивача на відстрочку від призову на військову службу.

На переконання колегії суддів, в даному випадку, з огляду на очевидну незаконність оскаржуваного позивачем акта індивідуальної дії, його скасування не порушить стабільності публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, а навпаки вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій центром комплектування при мобілізації військовозобов`язаних осіб, які мають право на відстрочку від призову.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 про мобілізацію позивача є протиправним, відповідно подальше проходження позивачем військової служби є протиправним.

А тому протиправним є і наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 24.04.2025 №114 в частині зарахування до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення ОСОБА_1 , як такий, що прийнятий військовою частиною на підставі протиправного наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також вірно скасований судом першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінку рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року в цій частині.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 12 травня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315,316,321,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко