Справа № 420/17117/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24 жовтня 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А, розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо повернення судового збору в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
17.10.2025 року судом зареєстровано від ОСОБА_1 ( далі заявник) заяву про повернення сплаченої ним суми судового збору у розмірі 908 грн. 40 коп. відповідно до квитанції №6 від 15.09.2025 року при зверненні до суду за подання заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення обґрунтовуючи, тим що судовий збір не справляється.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.10.2025 року вказана заява передана на розгляд судді Дубровній В.А.
Вирішуючи питання щодо повернення судового збору, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI.
Питання повернення судового збору врегульовані статтею 7 Закону № 3674-VI.
Так, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. ( частина перша статті 7 Закону № 3674-VI).
У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. ( частина друга статті 7 Закону № 3674-VI).
Як вбачається з заяви про повернення судового збору, то в якості підстави для його повернення заявник вказує на те, що за подання заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення судовий збір не справляється.
Суд не погоджується з вказаною позицією заявника та вказує про таке.
За подання вказаної заяви заявником був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 40 коп., про що свідчить квитанція № 6 від 15.09.2025 року.
За приписами п.п. 6 п. 3 ч.2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення встановлено ставку судового збору, що становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, суд враховує, що пунктом 3 частини 2 статті 3 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.
Таким чином, Закон України "Про судовий збір" містить дві норми, які суперечливо вирішують питання необхідності сплати судового збору за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.
Вирішуючи дану колізію суд виходить з того, що підпункт 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" є спеціальною нормою, яка регулює сплату судового збору при зверненні саме до адміністративних судів.
Положення пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" у такому разі вважаються загальними. Це підтверджується відсутністю у наведеному в статті 4 цього Закону переліку ставок судового збору окремих ставок збору за подання до місцевих загальних судів та господарських судів заяв про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.
Зважаючи на наведене, переважному застосуванню у цьому випадку підлягає спеціальна норма Закону, якою прямо передбачена сплата судового збору за подання відповідної заяви саме до адміністративного суду.
Також суд звертає увагу на те, що норма підпункту 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" має більш нову редакцію, ніж норма пункту 3 частини 2 статті 3, на підставі якої судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення, отже така норма має перевагу.
Щодо посилання заявника у своїй заяві на практику судів апеляційної інстанції з питання сплати судового збору, то відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вказане, суд вважає, що заява про повернення судового збору є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 132, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.
Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна