Справа № 480/584/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 р. Справа № 480/584/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек) по справі № 480/584/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 24 червня 2023 року,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком у відповідності до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період ведення підприємницької діяльності в 4 кварталі 2000р., (3 місяці), 1 квартал 2001р.(3 місяці), 2 кварталі 2001р.(3 місяці), а всього 9 місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2025р. про призначення пенсії за віком починаючи з 24.06.2023.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2024 року № 03 не було вирішено питання щодо зарахування до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності в 4 кварталі 2000р., (3 місяці), 1 квартал 2001р.(3 місяці), 2 кварталі 2001р.(3 місяці), а всього 9 місяців.

Саме тому, позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про зарахування такого стажу та саме листом від 07.01.2025 року № 1800-0202-8/951 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовило від зарахування страхового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 08.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком .

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 14.07.2023 року № 03 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Підставою відмови встановлено відсутність необхідного страхового стажу в 30 років, як це передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, до загального страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності згідно наданих патентів НОМЕР_1 від 14.10.2002: листопад, грудень, лютий, березень, квітень, травень та ПАА №7668148 від 02.07.2003: вересень, жовтень, грудень, оскільки не зазначено рік сплати фіксованого патенту.

Не погодившись із цим рішенням позивачка звернулась до суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 року, залишено без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року по справі № 480/7940/23, яким зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності листопад-грудень 2002 року та лютий-травень, вересень, жовтень, грудень 2003 року, та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 08.10.2024 року № 03, яким розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 та відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Підставою відмови зазначено відсутність необхідного страхового стажу в 30 років, як це передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, вік заявниці 60 років, страховий стаж заявниці становить 29 років 04 місяці 12 днів. До загального страхового стажу зараховано періоди роботи згідно наданих документів, рішення суду та індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб.

Позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо надання інформації про зарахування до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності в 4 кварталі 2000р., (3 місяці), 1 квартал 2001р.(3 місяці), 2 кварталі 2001р.(3 місяці), а всього 9 місяців.

07.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом № 1800-0202-8/951 повідомило позивача, що у зв`язку з відсутністю страхового стажу 30 років рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2024 № 03 відмовлено у її призначенні. За документами, наданими позивачем для призначення пенсії, та даними реєстру страхувальників, позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 31.03.2000 по 29.01.2008. У реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про подання звітних відомостей за 4 квартал 2000 року, 1 квартал 2001 року та 02: квартал 2001 року. Документи про сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України за вищезазначені періоди не надавалися, відповідно, вони не зараховані до страхового стажу. Відомості про сплату позивачем страхових внесків за час здійснення підприємницької діяльності за 4 квартал 2000 року, 1, 2 квартали 2001 року у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області також відсутні. Зважаючи на зазначене, підстави для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності за 4 квартал 2000 року, 1, 2 квартали 2001 року відсутні.

Не погодившись з такою відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком рішенням від 08.10.2024 року № 03 Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, прийнятим на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року по справі № 480/7940/23, отже відповідачем не вчинено протиправних дій щодо позивача, а лише повідомлено про наявність рішення пенсійного органу.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Згідно з п.п. 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (зі змінами), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, на утворений ПФУ в установленому порядку територіальний орган покладається обов`язок розгляду заяви особи про призначення та перерахунок пенсії.

Судом встановлено, що в оскаржуваному листі Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.01.2025 року № 1800-0202-8/951 лише проінформовано позивача про прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2024 року № 03 та його вмотивування.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2024 року № 03 є чинним, не скасоване та не оскаржувалось в судовому порядку.

Предметом спору в даній справі є відповідь у вигляді листа Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.01.2025 року № 1800-0202-8/951.

30 березня 2021 року набрала чинності Постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органами, що приймали рішення за заявою позивача про відмову у призначенні пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області .

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належними відповідачами у спірних правовідносинах щодо визнання протиправними дій пенсійного органу щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, структурний підрозділ який, визначено за принципом екстериторіальності, що розглядав заяву про призначення пенсії та приймав рішення про відмову.

Як вірно встановлено судом першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області лише надало інформацію від 07.01.2025 року № 1800-0202-8/951 щодо результатів розгляду звернення позивача за призначенням пенсії, з посиланням на наявність рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову в призначенні пенсії.

Позовних вимог до ГУ ПФУ в Харківській області позивачем не заявлено, та вказану особу не залучено до участі в справі.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки судом не встановлено порушення прав позивача саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, суд доходить висновку, що такі позовні вимоги позивача, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі № 480/584/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський