Справа № 200/6431/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року справа №200/6431/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Чумака Романа Васильовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/6431/25 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправної бездіяльності та стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 106587,66 грн.,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 12.11.2024 по 31.07.2025 у розмірі 106587,66 грн. (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят сім грн 66 коп.); стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 за період з 12.11.2024 по 31.07.2025 нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 106587,66 грн. (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят сім грн 66 коп.).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/6431/25 відмовлено у відкритті провадження у справі. Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача заборгованості з пенсійних виплат є належним та ефективним.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у справі № 460/15560/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.11.2024 № 59 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, а також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняти рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за заявою від 12.11.2024, зарахувавши до її загального та спеціального стажу періоди роботи з 02.09.1987 по 31.12.1998, та періоди роботи з 01.01.1999 по 31.08.2006 та з 06.10.2014 по 08.11.2024 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії у відповідності до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Отже, дане рішення набрало законної сили.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.07.2025 № 2600-0202-8/128003 було повідомлено, що судове рішення у справі № 460/15560/24 було виконано 14.07.2025 розпорядженням № 59 в межах покладених зобов`язань. Розмір пенсії з 12.11.2024 склав 12187,49 грн. Крім того, у відповіді від 13.08.2025 під № 2600-0202-8/145368 на адвокатський запит представника позивача, зокрема, було зазначено, що борг по перерахунку на виконання рішення суду за період з 01.07.2024 по 31.03.2025 нараховано в сумі 106587,66 грн, які будуть виплачені згідно окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі дійшов наступних висновків.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що підставою для звернення до суду із даним позовом стала незгода позивача із невиконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у справі № 460/15560/24 в частині виплати нарахованої заборгованості в сумі 106587,66 грн.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - стягнення заборгованості з виплати пенсії - є одним із способів виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у справі № 460/15560/24.

Отже, в даному випадку позовні вимоги у даній справі № 200/6431/25 та справою № 460/15560/24 за своєю суттю є однаковими та покликані вирішити один і той же спір, щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат. Перегляд справи за цих умов та за наявності зазначеного судового рішення, яким цей спір вже вирішено по суті, порушить імперативні положення статей 129, 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 381-1, 382, 382-2, 382,-3 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/6431/25.

Також, судом першої інстанції зазначено, що до відома позивача щодо саме стягнення заборгованості з пенсійних виплат з відповідача, нарахованої на виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, позивач може звернутися до Рівненського окружного адміністративного суду в межах справи № 460/15560/24 в порядку статті 378 КАС України із заявою про зміну способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Закриття провадження у справі в цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі закрити провадження у справі.

Слід зазначити, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року по справі № 460/15560/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняти рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за заявою від 12.11.2024, зарахувавши до її загального та спеціального стажу періоди роботи з 02.09.1987 по 31.12.1998, та періоди роботи з 01.01.1999 по 31.08.2006 та з 06.10.2014 по 08.11.2024 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У свою чергу, в межах справи № 200/6431/25 спірним питанням є стягнення заборгованості, яка виникла в результаті здійснення нарахування пенсії після виконання рішення суду за період з 12.11.2024 по 31.07.2025. Отже, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивачем у справі № 200/6431/25 заявлено позовні вимоги з інших підстав та обставин, що обґрунтовують звернення до суду.

Питання про виплату нарахованої ОСОБА_1 , за наслідком призначення з 12.11.2024, недоотриманої пенсії не було предметом спору та, як наслідок, предметом розгляду в адміністративній справі № 460/15560/24.

Отже, спір щодо стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої пенсії в межах цієї справи № 200/6431/25 розглядається в судовому порядку вперше.

Судом першої інстанції не був врахований той факт, що вищенаведені справи стосуються різних спірних правовідносин та були подані до різних відповідачів.

Отже, виник спір між позивачем та різними суб`єктами владних повноважень в різних спорах, а відтак висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадженні у цій справі є помилковим, оскільки не дає підстав для висновку про те, що ці спори є спорами між одними й тими саме сторонами, про один й той самий предмет та з одних й тих саме підстав.

Таким чином, спір у цій справі не є тотожним спору у справі № 460/15560/24 та не спрямований на виконання судового рішення у справі № 460/15560/24.

Щодо посилання суду першої інстанції на положення статті 378 КАС України, то слід зазначити, що ця норма (в частині зміни способу і порядку виконання судового рішення) застосовується лише тоді, коли йде мова про власне невиконання судового рішення відповідачем. Натомість, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року по справі № 460/15560/24 було повністю виконано, а саме призначено ОСОБА_1 пенсію з 12.11.2024, та зараховано до її загального та спеціального стажу періоди роботи з 02.09.1987 по 31.12.1998, та періоди роботи з 01.01.1999 по 31.08.2006 та з 06.10.2014 по 08.11.2024 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вже було зазначено вище, позовні вимоги, що заявлені у справі № 200/6431/25, взагалі не заявлялись та не були предметом позову у справі № 460/15560/24, тому можливість для застосування спеціальних заходів впливу на боржника у справі № 460/15560/24 щодо заявлених вимог у справі № 200/6431/25 є неможливою.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

За таких умов, апеляційний суд приходить до переконання про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та наявне порушення норм процесуального права.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Чумака Романа Васильовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/6431/25 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/6431/25 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення 23 жовтня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів А.А. Блохін

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв