Справа № 300/2947/25
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2025 р. справа № 300/2947/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.03.2025, зобов`язання до вчинення дій, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
Ухвалою від 05.05.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області правом на подання відзиву на позов не скористалося. Ухвалу про відкриття провадження від 05.05.2025 доставлено 05.05.2025 до електронного кабінету відповідача 2 (а.с. 25).
Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, що підтверджується копіями посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.12.2005 та матеріалів пенсійної справи позивача (а.с. 19).
14.04.2005 позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_2 надано права на пільги і компенсації, встановлені Законом України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні та рішенням Івано-Франківської обласної ради від 14.09.2004 № 478-12/2004 Про надання пільг реабілітованим громадянам. Посвідчення безстрокове і діє на всій території Івано-Франківської області (а.с. 18).
12.02.2025 Регіональна комісія з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації видала позивачу довідку № 15-Д для цілей, визначених пунктом 7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Цією довідкою підтверджується, що відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у ХХ столітті» особа є борцем за незалежність України у ХХ столітті та відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» є реабілітованою, із числа осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусово безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу. Довідка видана відповідно до пункту 6 частини другої статті 7-2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (а.с. 16).
10.03.2025 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, до якого долучено копію посвідчення реабілітованого серії Фв № 0058 від 14.04.2005, яке видане для пільг реабілітованого відповідно Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні, та копію довідки Регіональної комісії з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 12.02.2025 № 15-Д (а.с. 33-35).
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотиви їх застосування. Висновки суду:
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні від 17.04.1991 № 962-XII (далі - Закон № 962-XII, в редакції чинній на час набуття позивачем статусу реабілітованого) реабілітованими особами належить вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.
Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.
Стаття 3 Закону № 962-XII у вказаній редакції містила положення, згідно з якими належить реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.
Пунктом 2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління ПФ України від 07.07.2014 №13-1) визначено, що за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для реабілітованих осіб, потерпілих від репресій, зазначених в пунктах 5-7 статті 2 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.
Відповідно до пункту г) статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІІ репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії підвищуються - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно з частиною четвертою цієї статті мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян (далі - Постанова №654) установлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.
Відповідно до пункту 6 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Частиною першою статті 6 Закону № 962-XII у вказаній вище редакції визначено, що реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.
05.05.2018 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 № 2325-VIII (далі - Закон № 2325-VIII), яким внесені зміни, зокрема, у Закон України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні. Так, серед іншого:
- змінена назва Закону: Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років;
- викладено в новій редакції преамбулу та статті 1, 3, внесені зміни до статті 6 Закону №962-ХІІ.
Так, відповідно до статті 1-3 Закону №962-ХІІ потерпілими від репресій визнаються:
1) чоловік або дружина репресованої особи, який/яка на момент здійснення репресії перебували у шлюбі з репресованою особою;
2) діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до 18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29 квітня 1942 року № 185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена;
3) інші особи, які на момент здійснення репресії спільно проживали, були пов`язані спільним побутом з репресованою особою або перебували на утриманні репресованої особи.
Згідно з статтею 1-4 Закону №962-ХІІ, цей Закон у частині визнання реабілітованими, потерпілими від репресій поширюється на осіб, які належать до однієї з таких категорій осіб:
1) особи, зазначені у статтях 1-2, 1-3 цього Закону, якщо репресії стосовно таких осіб були здійснені на території України;
2) особи, зазначені у статтях 1-2, 1-3 цього Закону, які проживали на території України, незалежно від тривалості проживання, і виїхали або з незалежних від їхньої волі обставин були переміщені за межі території України, де стосовно них були здійснені репресії;
3) особи, зазначені у статтях 1-2, 1-3 цього Закону, інформація щодо здійснення репресій стосовно яких міститься в архівних кримінальних справах, інших носіях архівної інформації репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, архівних документах, що зберігаються в архівних установах України;
4) особи, зазначені у статтях 1-2, 1-3 цього Закону, які є громадянами України.
Норми статей 5 і 6 цього Закону поширюються на громадян України, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою статті 6 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 962-XII, у редакції, чинній від 05.05.2018, реабілітованим громадянам відповідно до цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.
Статтею 58 Закону № 1788-ХІІІ визначено, що громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.
Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону № 962-XII заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення.
При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
З долучених до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що позивач отримує пенсію за віком на підставі Закону № 1058.
З огляду на зміст документів, які містяться в матеріалах справи, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьками - ОСОБА_2 , 1906 року народження, та ОСОБА_3 , 1903 року народження, а також іншими членами сім`ї: ОСОБА_4 , 1932 року народження, ОСОБА_5 1884 року народження, був виселений 29.10.1950 на спецпоселення з конфіскацією майна з села Радча Лисецького району Станіславської області в Зирянський район Томської області, де перебував до 29.06.1958.
Вищевказане підтверджується:
- копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 14.04.2005, згідно якого ОСОБА_2 надано права на пільги і компенсації, встановлені Законом України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні та рішенням Івано-Франківської обласної ради від 14.09.2004 № 478-12/2004 Про надання пільг реабілітованим громадянам. Посвідчення безстрокове і діє на всій території Івано-Франківської області (а.с. 18);
- копією довідки Регіональна комісія з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 12.02.2025 № 15-Д (а.с. 16).
Відповідно до статті 1-3 Закону № 962-ХІІ ОСОБА_2 має статус потерпілого від репресій, оскільки є дитиною репресованих осіб та був виселений разом з батьками на спецпоселення.
На час видачі позивачу посвідчення реабілітованого серії НОМЕР_3 від 14.04.2005 була чинною редакція Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні від 17.04.1991 № 962-XII, статтею третьою якого було визначено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.
05.05.2018 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 № 2325-VIII, яким внесені зміни, зокрема, у Закон України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні.
На підставі Закону від 13.03.2018 № 2325-VIII змінена не лише назва Закону: Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років та зміст статей, але й нумерація таких статей.
Технічний опис бланка посвідчення реабілітованої особи затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.05.2021 № 535 Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років. Згідно такого технічного опису на правій частині внутрішнього боку бланка посвідчення фарбою чорного кольору послідовно згори донизу надруковано написи та назви полів:
Пред`явник цього посвідчення має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років;
ПОСВІДЧЕННЯ Є БЕЗСТРОКОВИМ І ДІЄ НА ВСІЙ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ;
(установа, яка видала посвідчення);
(підпис керівника установи);
З огляду на те, що посвідчення реабілітованого серії НОМЕР_3 видане позивачу 14.04.2005, тобто до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 19.05.2021 № 535, до такого посвідчення застосовують вимоги, встановлені постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24.06.1991 № 48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", якою затверджено зразок посвідчення про право на пільги реабілітованих.
Так, на правій частині внутрішнього боку бланка посвідчення має бути зазначено: «Пред`явник цього посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні". Посвідчення безстрокове і діє на всій території України. Без права передачі».
В спірному випадку, в посвідченні серії НОМЕР_3 від 14.04.2005, згідно якого ОСОБА_1 надано права на пільги і компенсації, встановлені Законом України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні та рішенням Івано-Франківської обласної ради від 14.09.2004 № 478-12/2004 Про надання пільг реабілітованим громадянам, зазначено, що посвідчення безстрокове і діє на всій території Івано-Франківської області (а.с. 18).
Таким чином, посвідчення серії НОМЕР_3 від 14.04.2005 в частині інформації про територію, на якій воно діє, не відповідає затвердженому постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24.06.1991 № 48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" зразку, оскільки помилково зазначено, що таке посвідчення діє на всій території Івано-Франківської області, замість всієї території України.
Суд звертає увагу на те, що посвідчення серії НОМЕР_3 від 14.04.2005 видане уповноваженим органом - Івано-Франківською міською радою, містить печатку Івано-Франківської міської ради та підпис керівника установи, а тому позивач не може відповідати за помилки, які допущені під час заповнення такого посвідчення представниками уповноваженого органу. З огляду на принцип «належного врядування», негативні правові наслідки такої помилки з боку відповідного компетентного органу влади, який недотримався встановленого припису, має нести Держава, а не фізична особа, яка набула відповідне право.
Окрім цього, в посвідченні реабілітованого Фв № 0958 від 14.04.2005 зазначено про безстроковість такого посвідчення, що виключає можливість внесення змін до такого посвідчення.
Суд звертає увагу на те, що ключовим питанням для призначення підвищення до пенсії відповідно до пункту г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, є встановлення факту наявності в ОСОБА_1 статусу потерпілого від репресій.
Вищевказані довідки дають можливість встановити такі факти як: перебування позивача разом з батьками з 29.10.1950 по 29.06.1958 на спецпоселенні; місце спецпоселення - Зирянський район Томської області Російської РФСР.
Отже, вказані докази дають можливість встановити, що ОСОБА_1 є членом сім`ї (дитиною) репресованих осіб, а тому позивач має право на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону № 1788-XII із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, як члену сім`ї репресованої особи.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що розмір передбаченої Постановою № 654 надбавки до пенсії, є значно меншим, а ніж той, що встановлений нормою пункту г статті 77 Закону № 1788-ХІІІ.
Відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, виходячи із цього нормативного положення, суд вважає, що при визначенні розміру підвищення до пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, необхідно застосовувати положення Закону № 1788-ХІІІ, а не Постанови № 654.
Отже, ОСОБА_1 має право на підвищення до пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком як особі, яка була примусово переселена як член сім`ї репресованих та згодом реабілітованих.
Такий висновок суду відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 21.11.2018 у справі № 446/1563/16-а, від 10.10.2018 у справі №446/1549/16-а, від 06.02.2019 у справі №446/1848/16-а, від 14.02.2019 у справі №345/1416/17, від 15.08.2019 у справі №446/1567/16-а, від 31.10.2019 у справі №442/6456/17 та від 04.03.2020 у справі №446/1566/16-а.
Щодо вимог позивача зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо перерахунку пенсії особі за її заявою.
Водночас суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву про перерахунок пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, яке й прийняло спірне рішення про відмову в перерахунку пенсії.
Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 від 10.03.2025, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на перерахунок пенсії, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.
Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, керуючись статтею 9 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФ України в Сумській області повторно розглянути подану позивачем заяву від 10.03.2025 про перерахунок пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду про нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до пункту г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Щодо дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії, то відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФ України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2025 (тобто з першого числа місяця, в якому позивач звернулася за перерахунком пенсії із заявою від 10.03.2025 з усіма необхідними документами, оскільки такі документи подані пенсійному органу до 15 числа включно).
В задоволенні позову до Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовити.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Сторонами не понесено судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, , вулиця Степана Бандери, 43, місто Суми, 40009.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.