Справа № 400/609/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/609/25

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-тя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним рішення, оформленого протоколом; зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач, Міноборони), 3-тя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Міноборони, в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформленого протоколом засідання комісії Міноборони від 26.01.2024 №2/в;

- зобов`язати Міноборони, в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум нарахувати та здійснити виплату одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю її чоловіка - ОСОБА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України, із посиланням на те, що на момент смерті ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Позивачка наголошує на тому, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Позивачка зазначає, що сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_4 , довідкою про смерть, підтверджується, що її чоловік загинув при виконанні з службових обов`язків під час захисту Батьківщини, а тому відповідно до положень Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) вона, як дружина загиблого, має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міноборони, оформлене протоколом від 26.01.2024 № 2/в, в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .

Зобов`язано Міноборони потворно розглянути заяву (з доданими документами) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Міноборони на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн .

Не погоджуючись з таким рішенням, Міноборони надало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції апелянт наголошує на тому, що рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, прийняте виключно в межах діючого законодавства та з дотриманням усіх необхідних критеріїв.

Апелянт вважає, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 11.08.2022 № 4083, виданого «Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_2 на момент смерті перебував в стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, апелянт наголошує, що під час судово- токсикологічного дослідження крові ОСОБА_2 виявлений спирт у концентрації 1,18 %о, про що було повідомлено листом від КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово- медичної експертизи» ДОР» № 1752 від 25.09.2022.

Як зазначає апелянт, згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.12.2022 № 1251 про результати службового розслідування, військовослужбовець помер під час несення служби в зоні ведення бойових дій. Водночас, апелянт просить врахувати, що у висновку експерта від 10.08.2022 № 24083/2192-Е указано, що смерть настала на тлі алкогольного сп`яніння, а у висновку від 17.10.2023 № 4083/427-Е уточнено, що «Зазвичай, аспірація блювотних мас виникає внаслідок інтоксикації алкоголем».

З огляду на таке, апелянт наголошує на тому, що дії військовослужбовця ОСОБА_2 , на момент смерті підпадають під ст.172-20 КУпАП, тобто вчинення адміністративного правопорушення (вживання алкогольних напоїв), а інтоксикація алкоголем перебуває у причинному зв`язку зі смертю, що свідчить про законність прийнятого ОСОБА_3 рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалася.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 10.08.2019 Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 10.08.2019 (а.с. 17).

Згідно з довідки про склад сім`ї № 272, виданої 13.09.2022 Козирським старостинським округом № 2 Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, до складу сім`ї позивачки входили ОСОБА_2 (чоловік), ОСОБА_4 (донька) і ОСОБА_5 (донька) (а.с. 18).

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з основної діяльності) від 26.05.2022 № 126 «Про призов на військову службу за мобілізацією» ОСОБА_2 призваний для проходження військової служби за мобілізацією з 26.05.2022 (а.с. 22).

З 26.05.2022 ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 (підпункт 2.9 пункту 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 26.05.2022 № 295.

У період з 24.05.2022 по 08.08.2022 ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України № 888, виданої 02.02.2023 ВЧ НОМЕР_3 .

Відповідно до рапорту заступника командира батальйону ВЧ НОМЕР_3 (з морально-психологічного забезпечення) від 10.08.2022, під час ворожого танкового та мінометного обстрілу 08.08.2022 ОСОБА_2 отримав поранення несумісне з життям.

За фактом його загибелі наказом командира ВЧ НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.08.2022 № 397 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування.

Згідно Акта службового розслідування, 08.08.2022 під час несення служби після ворожого обстрілу з танку ОСОБА_2 був виявлений без ознак життя у бліндажу під завалами, який був завалений внаслідок вибуху під час потрапляння ворожого артилерійського снаряду. Силами медичної служби вдалося евакуювати його тіло до моргу. Посилаючись на висновок експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 11.08.2022 № 4083, комісія з проведення службового розслідування прийшла до висновку, що смерть ОСОБА_2 наступила від механічної асфікції, яка розвинулась внаслідок закупорки дихальних шляхів при вдихуванні сторонніх тіл (їжі) на тлі алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_3 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» смерть ОСОБА_2 08.08.2022 вважається такою, що настала внаслідок механічної асфікції, яка розвинулась внаслідок закупорки дихальних шляхів при вдихуванні сторонніх тіл (їжі) на тлі алкогольного сп`яніння.

Згідно з висновком експерта від 10.08.2022 № 24083/2192-Е смерть потерпілого наступила внаслідок асфіксії, яка розвинулась внаслідок закупорки дихальних шляхів при вдихуванні сторонніх тіл (їжі) на тлі алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними проведеної судово-медичної експертизи трупу.

У висновку експерта від 17.10.2023 № 4083/427-Е вказано, що причиною смерті потерпілого є механічна асфіксія, яка розвинулась внаслідок закупорки дихальних шляхів при вдихувані сторонніх тіл (їжі) на тлі алкогольного сп`яніння. Крім цього, у висновку зазначено, що зазвичай, аспірація блювотних мас виникає внаслідок інтоксикації алкоголем. Будь-яких об`єктивних даних про дію зовнішніх факторів при судово-медичній експертизі трупу не встановлено(а.с. 32-36).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17.01.2023 №17 ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю виключений з 09.08.2022 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. В абзаці другому пункту восьмого цього наказу зазначено, що смерть настала під час проходження військової служби, але не пов`язана із захистом Батьківщини.

Сповіщенням про смерть (загибель) від 14.08.2022 № 223 ВЧ НОМЕР_3 повідомила позивачку, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в зоні бойових дій від механічної асфікції стороннього тіла (їжа) у дихальних шляхах, вдихання та заковтування їжі, яке спричинило закупорення дихальних шляхів в зоні проведення операції об`єднаних сил (а.с. 23).

11.01.2023 ОСОБА_1 подала до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про нарахування та виплату їй, дружині загиблого (померлого) 08.08.2022 військовослужбовця, одноразову грошову допомогу у розмірі та в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (а.с. 37).

Листом від 18.03.2023 № 1094 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що її чоловік під час смерті (загибелі) знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Також в листі зазначено, що згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 38).

ОСОБА_1 19.05.2023 оскаржила бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 та Міністерства оборони України в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 №400/5762/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо не оформлення документів для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, на підставі її заяви від 11.01.2023.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити документи для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка ОСОБА_2 , а також подати їх ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 39-43.)

На виконання вищезазначеного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 оформив документи для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців та подав до ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в свою чергу, як уповноважений орган, опрацював документи заявника і надіслав їх до розпорядника бюджетних коштів Міноборони.

Протоколом засідання Комісії Міноборони від 26.01.2024 №2/в прийняте рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , яке направлене листом від 16.12.2024 №220/13/ВихЗВГ/ НОМЕР_4 та отримане останньою, що сторонами не заперечується (а.с.62, 44, 45).

Вважаючи протиправним прийняте Комісією Міноборони рішення, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Суд указав, що відповідач не довів жодними доказами причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями військовослужбовця ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, які потягли за собою негативний наслідок у вигляді його смерті (загибелі), а факт вчинення військовослужбовцем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення (перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння), як підстава відмови в призначенні та проведені виплати одноразової грошової допомоги, не доведений жодним доказом.

Відтак, як виснував суд, оскільки загибель військовослужбовця ОСОБА_2 не є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення та відповідно вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, тому відсутні підстави, які встановлені статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ, для відмови позивачці у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю її чоловіка.

Водночас, суд вважав, що належним способом захисту порушення прав є зобов`язання Міноборони повторно розглянути заяву позивачки про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю її чоловіка, військовослужбовця ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду.

Відповідаючи на доводи Міноборони стосовно правомірності, прийнятого рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі і вище Закон №2011-ХІІ) визначає правові визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із частинами 1, 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами 1, 8, 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як мовилося вище, позивачка, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 10.08.2019 зареєстрували шлюб що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ТУЮ у Миколаївській області.

Окрім того, факт загибелі ОСОБА_2 08.08.2022 під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних з захистом Батьківщини підтверджується рапортом заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_3 від 10.08.2022, згідно якого під час ворожого танкового та мінометного обстрілу 08.08.2022 ОСОБА_2 отримав поранення несумісне з життям.

Апелянт, заперечуючи право позивачки на виплату одноразової грошової допомоги посилається на те, що ОСОБА_2 під час загибелі знаходився в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вважає правомірним прийняте рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 16-4 Закону №2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналізом наведених норм слід дійти висновку, що одноразова грошова допомога не призначається і не виплачується, у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, що й привело к його загибелі.

Колегія суддів погоджується із зауваженнями суду першої інстанції про те, що жодними доказами не доведений причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями військовослужбовця ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, які потягли за собою негативний наслідок у вигляді його смерті (загибелі), а матеріалами справи не підтверджується, що чоловік позивачки загинув (помер), зокрема, саме внаслідок алкогольного сп`яніння.

Більш того, як мовилося вище, згідно рапорту 08.08.2022 ОСОБА_2 під час ворожого танкового та мінометного обстрілу отримав поранення несумісне з життям.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї, а тому доводи апелянта про перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння як на обґрунтованість спірного рішення, колегія суддів вважає помилковими.

Слід зазначити, що такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 20.03.2018 у справі № 813/4502/17, від 12.11.2020 у справі № 186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19 тощо.

Також колегія вважає помилковим посилання апелянта на вчинення військовослужбовцем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення (перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння), як на правомірну підставу відмови в призначенні та проведені виплати одноразової грошової допомоги, оскільки такі аргументи апелянта не доведені жодними доказами.

Колегія суддів зауважує, що відносно ОСОБА_2 не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, та останній не був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення статті 172-20 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів не приймає такі доводи апелянта, оскільки відсутні будь які правові підстави стверджувати, що військовослужбовець ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене статтею 172-20 КУпАП, яке призвело до негативних наслідків у вигляді смерті.

Наведені вище обставини справи свідчать про те, що загибель військовослужбовця ОСОБА_2 не є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення та відповідно вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що призвело до його смерті.

Отже, оскільки військовослужбовець ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних з захистом Батьківщини, члени сім`ї загиблого військовослужбовця набули право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством.

З урахуванням викладеного колегія суддів констатує, що відсутні підстави, встановлені статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ для відмови позивачці у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) їх чоловіка, а тому позивачка, як дружина померлого ОСОБА_2 має право на отримання відповідної грошової допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Міноборони про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .

Також колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Міноборони в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум, потворно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , з врахуванням висновків суду.

Резюмуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстави для скасування правильного по суті рішення відсутні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції.

Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що надала відповідь на поставлені в апеляційній скарзі питання. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення та задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-тя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним рішення, оформленого протоколом; зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає оскарженню шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду, у порядку та строки визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко