Справа № 420/40018/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/40018/24

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

28 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 року позов задоволено, яким серед іншого зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 18.05.2024 року з урахуванням висновків суду.

Рішення суду у справі № 420/40018/24 набрало законної сили 17.04.2025 року та 07.05.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

25 липня 2025 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), вчинені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі № 420/40018/24 щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), внести відомості до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію, яка зазначена у довідці військово-лікарської комісії № 92 від 26.04.2023 року та у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного НОМЕР_2 , а саме інформацію, що за результатами медичного огляду військово лікарською комісією від 26.04.2023 року при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 39 п. А наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач відмовляється виконувати рішення суду у цій справі. Зазначено, що 25.06.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 78450873 та направлено постанову про відкриття ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання. В подальшому, виконавцем додаткову направлено вимогу до ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду. 18.07.2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 було направлено лист до державного виконавця, у якому зазначено, що під час повторного перегляду заяви від 18.05.2024 року підстав для внесення відомостей про виключення з військового обліку не вбачається. У подальшому державним виконавцем було зупинено вчинення виконавчих дій на підставі постанови від 21.07.2025 р. відповідно із абзацом 22 п. 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою направити подану в порядку ст.383 КАС України заяву до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачами на виконання судового рішення позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов. У зв`язку із чим апелянт зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги стосуються нових спірних правовідносин, які мають бути предметом розгляду в порядку окремого позовного провадження, а не за правилами ст. 383 КАС України, є необґрунтованим та прямо суперечить усталеній судовій практиці Верховного Суду. Апелянт наголосив, що відповідач не виконав рішення суду в повному обсязі, що і стало підставою для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311, ст.312, ст.383 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду даної справи по сутті спірних правовідносин суд встановив протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву. При цьому судом не надавалась оцінка праву позивача бути визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що за виконавчим листом у справі №420/40018/24 відкрито виконавче провадження №78450873.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 21.07.2025 року виконавче провадження №78450873 зупинено на підставі абзацом 12 п. 10-2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження".

Під час здійснення виконавчого провадження №78450873 відповідач подав до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) лист від 18.07.2025, яким повідомив, що заяву ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 18.05.2024 року з урахуванням висновків суду повторно розглянуто, у задоволенні заяви частково відмовлено.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.07.2025, адресованого позивачу, повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі № 420/40018/24, заява про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 18.05.2024 року повторно розглянута з урахуванням висновків суду. В частині внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів нових реквізитів паспорта громадянина України та відомостей про результати медичних оглядів заява задоволена, відомості внесені. В частині внесення інформації про виключення з військового обліку та надання витягу Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в якому повинні бути зазначені достовірні відомості, заява від 18.05.2024 року задоволенню не підлягає. До заяви про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 18.05.2024 року додано копію довідки від 26.04.2023 року № 92 військово-лікарської комісії згідно, якої під час проходження ВЛК встановлений діагноз: гіпертонічна хвороба II, ступінь 3, ризик 3, кризова течія. Гіпертензивне серце ІІІ, СН ПА за якою на підставі ст. 39А графи ІІІ Розладу хвороб, графи III ТДВ Б. Згідно Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби Додаток 1до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, в редакції наказу № 283 від 02.05.2025 (чинного на час розгляду заяви на виконання рішення суду) гепертонічна хвороба П п. Б передбачає - придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Таким чином на час повторного перегляду заяви від 18.05.2024 року підстав для внесення відомостей про виключення з військового обліку не вбачається.

Саме з відмовою у внесені інформації про виключення з військового обліку, позивач пов`язує необхідність звернення до суду з заявою у порядку ст.383 КАС України.

За приписами ст.ст.129, 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів наголошує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на справедливий суд у контексті ст. 6 Конвенціі про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас в Україні інститут виконання судових рішень сьогодні функціонує досить нестабільно, що підтверджується низкою рішень Європейського суду з прав людини: «Іванов проти України» (заява від 15.10.2009 р. No 40450/04); «Бурмич та інші проти України» (заява від 12.10.2017 р. No 46852/13). У цих рішеннях констатується систематичне невиконання в Україні рішень національних судів та вказується на відсутність у законодавстві ефективних засобів юридичного захисту від такого невиконання.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень регульовано зокрема статтями 287, 382-383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Колегія суддів враховує, що кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд, зокрема, за встановленням протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, може постановити ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

За обставинами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду по цій справі позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 18.05.2024 року, з урахуванням висновків суду.

Суд виходив з того, що заява позивача від 18.05.2024 року не була розглянута відповідачем по суті поставлених у ній питань та відповідачем не було надано оцінки доданим до неї документам.

Водночас, суд не надавав оцінку наявності підстав внесення до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «інформацію, що за результатами медичного огляду військово лікарською комісією від 26.04.2023 року при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 39 п. А наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року.».

В той же час позивач не оскаржував рішення суду в апеляційному порядку, а отже погодився з ним.

Проте, подаючи заяву у порядку ст. 383 КАС України позивача просить зобов`язати відповідача внести відомості до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію, яка зазначена у довідці військово-лікарської комісії № 92 від 26.04.2023 року та у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного НОМЕР_2 , а саме інформацію, що за результатами медичного огляду військово лікарською комісією від 26.04.2023 року при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 39 п. А наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року, тобто вчинити дії в задоволенні яких суд відмовив з мотивів їх передчасності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо невиконання рішення суду.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і постановив процесуальні рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо залишення без задоволення заяви, поданої в порядку, визначеному статтею 383 цього Кодексу (п.28 ч.1 ст.294 КАС України), після її перегляду в суді апеляційної інстанції, не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко