Справа № 160/1270/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1270/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Тулянцева І.В.) в адміністративній справі №160/1270/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 30.12.2020 року грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), а також виплачених грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2015-2020 роки без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) за період з 29.01.2020 по 27.01.2022 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), а також виплачених грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2015-2020 роки з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_2 у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення, ОСОБА_1 за період з 10.01.2022 року по 31.07.2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) здійснити перерахунок та виплатити, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошове забезпечення за період з 10.01.2022 по 31.07.2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб №704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_3 у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення, ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 року по 29.03.2023 року, а також виплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) здійснити перерахунок та виплатити, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошове забезпечення за період 01.08.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 29.03.2023 та суму грошової допомоги на оздоровлення за 2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 30.03.2023 року по 26.05.2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошове забезпечення за період 30.03.3023 року по 26.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2023 року відповідно та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог ухвали від 22.01.2025 на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача 07.02.2025 року надійшло клопотання про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою суду від 12.02.2025 поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 28.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати її, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Учасники справи Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 , Військова частина НОМЕР_3 подали відзиви на апеляційну скаргу в яких просять відмовити у її задоволенні.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду першої інстанції від 22.01.2025 про залишення позову без руху та надання позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, 04.02.2025 ОСОБА_1 подав суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

У цьому клопотанні позивач вказав, що саме з часу одержання від відповідачів відповідей про нараховані та виплачені йому суми грошового забезпечення дізнався про порушення своїх прав стосовно отримання ним грошового забезпечення у належному розмірі, звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції ухвалою від 12.02.2025 задовольняючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, дійшов висновку, що наведені позивачем обставини пропуску строку звернення свідчать про їх поважність.

28.08.2025 суд першої інстанції постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, діййшов висновку, що при отриманні грошового забезпечення при звільненні позивач не був позбавлений можливості самостійно звернутися до відповідачів зі зверненням щодо правильності розрахунку його грошового забезпечення, а також у разі виявлення порушення мав у трьохмісячний строк звернутися із позовом до суду, проте, останній починаючи з 30.12.2020 року (дата виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ), з 29.03.2023 року (дата виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 ) та з 26.05.2023 року (дата виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_4 ) і до 01.10.2024 року (дата звернення до відповідача-1 про перерахунок та виплату грошового забезпечення) не вчиняв дій з метою поновлення свого порушеного права, як і не вчиняв дій задля того, аби дізнатися про це, про протилежне позивачем суду не повідомлено та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, доходить наступних висновків.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції щодо недотримання позивачем строків звернення до суду визначених ст. 233 КЗпП України, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду щодо застосування вказаної норми.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На стадії апеляційного провадження спірним є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, предметом якого є порушення відповідачами законодавства про оплату праці та невиплата в повному обсязі належного позивачу щомісячного грошового забезпечення за періоди з 29.01.2020 по 30.12.2020, з 10.01.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 29.03.2023, з 30.03.2023 по 26.05.2023.

Не є спірним, що позивач 30.12.2020 був звільнений з лав ЗСУ, до звілнення проходив військову службу в ВЧ НОМЕР_1 . З 08.01.2022 діючий віськовослужбовець та проходив військову службу в ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_4 . З 26.05.2023 проходить службу в ВЧ НОМЕР_10 . (а.с. 14).

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

З метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у правовідносинах щодо застосування приписів статті 233 КЗпП України, судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду здійснила перегляд судового рішення у справі №460/21394/23.

У постанові від 21.03.2025 судова палата касаційного адміністративного суду відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду, зокрема, від 29.01.2025 у справі №500/6880/23 та від 28.08.2024 у справі №580/9690/23, у яких Верховним Судом до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосовано статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19.07.2022, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року);

У зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону №2352-ІХ, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ).

Отже Судова палата касаційного адміністративного суду сформувала єдиний підхід до нових змін в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, а саме: такі зміни не поширюються на події, які мали місце до 19.07.2022. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належить працівнику за період до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.

Застосовуючи зазначений підхід при вирішення цієї справи, апеляційний суд зазначає, що спірний період з 29.01.2020 по 26.05.2023 умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом №2352-IX та після цього.

Як наслідок, період з 29.01.2020 до зміни приписів статті 233 КЗпП України регулюється положеннями цієї статті в редакції до внесення змін Законом №2352-IX, яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 29.01.2020 до 18.07.2022 суперечать правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23.

Водночас до позовних вимог, які стосуються періоду після зміни приписів статті 233 КЗпП України, ураховуючи щомісячний характер нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, застосуванню підлягають положення частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX, яка початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Отже позовні вимоги, що заявлені за період після 19 липня 2022 року до них розповсюджується строк три місяці, а саме строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з цим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

У справі ж, що розглядається, на момент звернення позивача до суду а саме 11.01.2025 з позовом про виплату грошового забезпечення, зокрема за період з 19 липня 2022 року по 10 травня 2023 року, в Україні діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а тому відлік тримісячного строку звернення до суду з цим позовом в частині спірних вимог, розпочався 01 липня 2023 року.

За змістом ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Наведене свідчить, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову варто обчислювати з моменту, отримання працівником (військовослужбовцем) підтверджуючої довідки про нараховані та виплачені суми заробітної плати (грошового забезпечення).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що направлення позивачем до відповідачів звернень/запитів та отримання листа не змінює моменту, з яким законодавство пов`язує початок перебігу строку звернення до суду, а свідчить лише про час, коли позивач виявив зацікавленість до стану своїх прав та почав вчиняти активні дії щодо реалізації своїх прав і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а фактично є штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

Проте враховуючи вищезазначене, висновки суду першої інстанції про залишення всіх заявлених позовних вимог без розгляду, є передчасними.

Також колегія суддів вважає зазначити наступне. Так додатки до позовної заяви містять інформацію, з якої вбачається, що позивач з 08.01.2022 проходив службу в різних військових частинах, у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, позивачем наведені на його переконання доводи поважності пропуску цього строку, а отже постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду відповідно до приписів ч. 4 ст. 123 КАС України, суд першої інстанції не навів в ній, у чому полягає передчасність висновків суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

За таких підстав колегія суддів не може визнати оскаржену ухвалу суду обґрунтованою, а отже вона підлягає скасуванню.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що перебіг строку звернення до суду навіть не розпочався, оскільки він продовжує службу проте в іншій військовій частині, та не є звільненим зі Збройних Сил України. Ці доводи не відповідають приписам ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, та враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду зі всіма заявленими позовними вимогами, та наявність підстав для залишення всіх позовних вимог без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року в адміністративній справі №160/1270/25 скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення (23.10.2025) на не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак