Справа № 480/11570/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 5 державного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині обчислення та виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 до 06.06.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2021 роки, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 та на 01.01.2021; зобов`язати відповідача нарахувати та доплатити позивачу такі виплати з використанням при їх обчисленні розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 та станом на 01.01.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги позивачем обгрунтовані тим, що у період з 29.01.2020 до 06.06.2021 грошове забезпечення, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошові компенсації додаткових відпусток, а також одноразова грошова допомога при звільненні нараховувалися та виплачувалися відповідачем із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Рішенням суду визнано протиправним та нечинними зміни до постанови КМУ, якими було встановлено вказаний вище розрахунок. Отже, розрахунок у 2020-2021 повинен проводитися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державні бюджети на 2020-2021 роки, на відповідний коефіцієнт. Оскільки вказані виплати нараховувались та виплачувались у розмірі меншому, ніж передбачено діючим законодавством, то позивач звернувся до суду.
Судом відкрито провадження у справі 03.11.2023.
15.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відзив мотивований тим, що у спірний період відповідач правомірно нараховував та виплачував позивачу грошове забезпечення, грошові допомоги для оздоровлення, матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошові компенсації додаткових відпусток, а також одноразову грошова допомога при звільненні, виходячи із розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, оскільки згідно з постановою КМУ № 704 саме така величина застосовується для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу.
Встановлені судом фактичні обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 12.03.2015.
У період з 29.01.2020 до 06.06.2021 позивач проходив військову службу у відповідача, що не заперечується сторонами.
У період з 29.01.2020 до 06.06.2021 позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 (1762 грн). Вказане підтверджується розрахунковими листами на ім`я позивача за період з січня 2020 до червня 2021 року, які надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі № 480/5873/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 7 років служби, відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 2011-XII.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі № 480/6691/21 зобов`язано відповідача нарахувати позивачу грошову компенсацію додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, за період з 01.01.2013 до 31.12.2014 пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах у відповідності до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2012 № 702 із врахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання вказаних рішень відповідач здійснив позивачу доплату сум, в тому числі компенсації додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 до 31.12.2014, що не спротовується відповідачем.

Підставою даного позову, яка самостійно визначена позивачем, є неправомірність здійснення відповідачем розрахунку виплаченого позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 06.06.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2021 роки, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, з урахуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у сумі 1762 грн. Спір у даній справі не стосується невиплати позивачу вказаних вище сум, а виник саме у зв`язку зі здійсненням відповідачем неправильного розрахунку таких сум (з розрахунку 1762 грн, а не із сум 2102 та 2270 грн).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20.12.1991 № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Нормою ч.1 ст.10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки (абзац 3 ч.14 ст.10-1 Закону № 2011-XII).

Частиною 2 ст.15 Закону № 2011-XII закріплено, що військовослужбовцям виплачується одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 10 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються із служби у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з пп.1-3 п.6 розділу ІV Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 військовослужбовцям (за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою. Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги. Розмір матеріальної допомоги визначається на день затвердження протоколу.

Відповідно до пп.1 та 5 п.7 розділу ІV Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів (абзац 3 пп.6 п.8 розділу V Інструкції).

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, якою затверджено схеми складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Підпунктом 3 п.5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 4 цієї постанови (в первісній редакції, яка була чинна до 31.01.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

КМУ 21.02.2018 прийняв Постанову № 103. Пунктом 6 вказаної постанови внесені зміни до пункту 4 постанови КМУ № 704, згідно яких це й пункт викладено у наступній редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Вказаними змінами запроваджено, що розміри посадових окладів та окладів за військовим званням розраховуються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний коефіцієнт.

Окружний адміністративний суд м. Києва, рішенням від 16.10.2019 в адміністративній справі № 826/6453/18, яке 29.01.2020 залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, визнав протиправним та нечинним п. 6 Постанови КМУ № 103.

Отже, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, тобто з 29.01.2020, пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативно-правові акти, які б надалі встановлювали порядок розрахунку посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, на відповідний коефіцієнт, відсутні.

Натомість постановою КМУ від 12.05.2023 № 481, яка набрала чинності 20.05.2023, внесено зміни до п.4 постанови КМУ № 704, де зазначено установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом.

Згідно з законами України про Державний бюджет України на відповідний рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 складає 1762 грн, з 01.01.2020 - 2102 грн, а з 01.01.2021 - 2270 грн.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та "Про Державний бюджет України на 2021 рік", у військовослужбовців у період з 29.01.2020 до 06.06.2021 (до набрання чинності постановою КМУ № 481) виникло право на отримання грошового забезпечення, в тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.10.2021, а у військовослужбовців, які звільняються зі служби у 2021 році - право на отримання компенсацій відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошового забезпечення на момент звільнення, розрахованого із величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.10.2021.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.

Таким чином, відповідач не застосувавши вказані вище алгоритми нарахування, допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України.

Як встановлено судом, у період з 29.01.2020 до 06.06.2021 позивачу не виплачувалась матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік. Докази такого в матеріалах справи відсутні. Тому суд відмовляє у задоволенні вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати таку суму з урахуванням прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн.

У вказаний період, в тому числі після звільнення, позивачу виплачено інші заявлені ним у позові суми з розрахунку прожиткового мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у сумі 1762 грн, що не спростовано відповідачем.

Вказана поведінка відповідача не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, оскільки у період з 29.01.2020 до 31.12.2020 відповідач зобов`язаний був розраховувати грошове забезпечення позивача та грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 у сумі 2102 грн, а у період з 01.01.2021 до 06.06.2021 - грошове забезпечення позивача з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 у сумі 2270 грн, а на момент звільнення позивача зі служби 06.06.2021 відповідач зобов`язаний був розрахувати компенсацію 98 календарних днів відпусток УБД за 2015-2021 роки, компенсацію додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням прожиткового мінімум для працездатних осіб, встанволено станом на 01.01.2021 у сумі 2270 грн.

Суд зазначає, що питання виплати інших сум, вимоги щодо яких задовольняються судом, окрім грошового забезпечення, з урахуванням належного прожиткового мінімуму не є передчасним у даній справі, оскільки такі суми неправомірно нараховано позивачу з урахуванням іншого прожиткового мінімуму, а не станом на 01.01.2020 та 01.01.2021.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.09.2025 у справі № 420/32801/24 та від 09.09.2025 у справі № 420/6924/24.

Таким чином, вимоги задовольняються судом частково.

Судові витрати.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", то питання розподілу судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до 5 державного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 06.06.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, а також грошової допомоги на оздоровлення 2021 рік, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки, грошової компенсації додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 до 31.12.2014, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021.

3. Зобов`язати 5 державний прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 29.01.2020 до 06.06.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, а також грошову допомогу на оздоровлення 2021 рік, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2021 роки, грошової компенсації додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 до 31.12.2014, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

4. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до 5 державного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) - відмовити.

5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Сидорук