Справа № 640/13623/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кисіль С.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Справа № 640/13623/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:?

Головуючого судді Епель О.В.,?

суддів:? Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач 2), в якому просила:

- визнати дії ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ в Донецькій області протиправними, що полягають у відмові позивачці призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у неврахуванні Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020, пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», неправильного обчислення пільгового стажу, неврахування документів, що підтверджують пільговий та загальний стаж;

- скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії від 21 червня 2022 року № 22 щодо відмови призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 12 липня 2022 року № 28 щодо відмови призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та здійснити її виплату, починаючи з 21 червня 2022 року, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020, статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та з урахуванням періодів її навчання та роботи: з 31 серпня 1985 року по 14 липня 1986 року - навчання у Київському СПТУ-17 за фахом: забійник худоби; з 24 липня 1986 року по 24 грудня 1992 року - Київський м`ясокомбінат, забійник худоби 4 розряду, з 25 грудня 1992 року по 23 грудня 1994 року - Київський м`ясокомбінат, забійник худоби, з 24 грудня 1994 року по 19 лютого 2001 року - Київський м`ясокомбінат, забійник худоби.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 21 червня 2022 року № 22 в частині незарахування ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періоду навчання в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року, періодів з 22 вересня 1993 року по 24 серпня 1997 року та з 01 січня 2001 року по 19 лютого 2001 року роботи забійником худоби 4 розряду на Державному підприємстві «Київський м`ясокомбінат», яке стало Орендним підприємством «Київський м`ясокомбінат» та у подальшому змінило назву на Акціонерне товариство відкритого типу «Київський м`ясокомбінат»;

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування України»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 за її заявою про призначення пенсії від 05 липня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із зарахуванням до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періоду навчання в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року, періодів з 22 вересня 1993 року по 24 серпня 1997 року та з 01 січня 2001 року по 19 лютого 2001 року роботи забійником худоби 4 розряду на Державному підприємстві «Київський м`ясокомбінат», яке стало Орендним підприємством «Київський м`ясокомбінат» та у подальшому змінило назву на Акціонерне товариство відкритого типу «Київський м`ясокомбінат».

У задоволенні позовних вимог у іншій частині - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому, судом установлено, що професія, за якою Позивачка працювала в указаний період, була передбачена у Списках № 2.

Також суд першої інстанції відзначив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Окрім того, суд зазначив, що час перебування Позивачкою у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 вересня 1993 року по 24 серпня 1997 року підлягає зарахуванню до стажу роботи за спеціальністю (пільгового стажу), що складає 03 роки 11 місяців 03 дні. Разом з тим, решта періодів роботи з 01 липня 1992 року по 31 липня 1992 року, з 01 липня 1993 року по 21 вересня 1993 року, з 01 червня 1998 року по 30 вересня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 серпня 1999 року, з 01 грудня 1999 року по 31 грудня 2000 року правомірно не зараховані Відповідачами до пільгового стажу при вирішенні питання про призначення пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зарахування Відповідачами до пільгового стажу періоду навчання в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року, що складає 10 місяців 24 дня, суд виходив з того, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

При цьому, суд зазначив, що перерва між днем закінчення Позивачем навчання в середньому професійно-технічному училищі і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців, а отже Відповідачі протиправно не зарахували період навчання Позивача в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року, що дає Позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідачі подали апеляційні скарги.

Відповідач 1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити в повному обсязі, стверджуючи, що пільговий стаж Позивачки становить 0 років 0 місяців.

При цьому, Відповідач 1 зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, зараховано всі періоди роботи. За даними документами пільговий стаж роботи на «Київському м?ясокомбінаті» не визначено, оскільки відсутнє рішення комісії, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Окрім того, Відповідач 1 відзначає, що атестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового сттажу реріодів роботи з 21.08.1992.

Таким чином, ГУ ПФУ в м. Києві наполягає на відсутності правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

З цих та інших підстав Відповідач 1 вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального права що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідач 2 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі № 640/13623/22 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії Позивачка не досягла віку 55 років.

Також Відповідач 2 стверджує, що необхідними умовами для зарахування періодів роботи до пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Разом з тив, Відповідач 2 відзначає, що за результатами розгляду наданих Позивачкою документів до її пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано спірні періоди роботи оскільки документи про нарахування заробітної плати за ці періоди та причини їх відсутності на розгляд Комісії не надані, а також період навчання у зв`язку з тим, що архівні документи про результати атестації робочих місць на АВТВ «Київський м`ясокомбінат» після 24.11.2000 відсутні.

Щодо покладення на Головне управління зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи період навчання Позивачки в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року, Апелянт зазначає, що рішення в цій частині ним не приймалось.

Окрім того, Відповідач 2 стверджує, що що станом на 01.04.2015 ОСОБА_1 не досягла встановленого положеннями статті 13 Закону №1788 пенсійного віку та не мала необхідного пільгового стажу, а тому підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788 відсутні.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, 19.05.2025 та від 03.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню в частині з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 19 травня 2022 року звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи.

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУ ПФУ в м. Києві від 21 червня 2022 року № 22 «Про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи» підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 в якості забійника худоби: з 24 липня 1986 року по 30 червня 1992 року, з 01 серпня 1992 року по 30 червня 1993 року, з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року, 01 серпня 1997 року по 31 травня 1998 року, з 01 жовтня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 вересня 1999 року по 30 листопада 1999 року на АТВТ «Київський м`ясокомбінат», що зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за нормами пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказаним рішенням відмовлено у підтвердженні до зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за нормами пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи ОСОБА_1 в якості забійника худоби: з 01 липня 1992 року по 31 липня 1992 року, з 01 липня 1993 року по 31 липня 1993 року, з 01 вересня 1993 року по 31 липня 1997 року, з 01 червня 1998 року по 30 вересня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 серпня 1999 року, з 01 грудня 1999 року по 24 листопада 2000 року, оскільки документи про нарахування заробітної плати за ці періоди та причини їх відсутності на розгляд Комісії не надані; з 25 листопада 2000 року по 19 лютого 2000 року, оскільки архівні документи про результати атестації робочих місць на АВТВ «Київський м`ясокомбінат» після 24 листопада 2000 року відсутні, про що на адресу Позивачки направлено лист від 23 червня 2022 року № 2600-0304-8/70532.

05 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 12 липня 2022 року № 28, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених посадах. Вік заявниці на дату звернення становить 54 роки 00 місяців. Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 21 рік 01 місяць 17 днів, стаж роботи за Списком № 2 становить 08 років 04 місяці 08 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно з наданими документами.

До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не враховано періоди: з 01 липня 1992 року по 31 липня 1992 року, з 01 липня 1993 року по 31 липня 1993 року, з 01 вересня 1993 року по 31 липня 1997 року, з 01 червня 1998 року по 30 вересня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 серпня 1999 року, з 01 грудня 1999 року по 24 листопада 2000 року, оскільки документи про нарахування заробітної плати за ці періоди та причини їх відсутності на розгляд Комісії не надані; з 25 листопада 2000 року по 19 лютого 2000 року, оскільки архівні документи про результати атестації робочих місць на АВТВ «Київський м`ясокомбінат» після 24 листопада 2000 року відсутні. Право на призначення пенсії за віком відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявниця отримає після досягнення віку 56 років та за наявності 25 років страхового стажу. Вік заявниці на дату звернення становить 54 роки 00 місяців.

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на пенсію за віком) складає 21 рік 01 місяць 17 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 08 років 04 місяці 08 днів, а саме до пільгового стажу зараховано періоди роботи позивача: з 24 липня 1986 року по 30 червня 1992 року, з 01 серпня 1992 року по 30 червня 1993 року, з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року, 01 серпня 1997 року по 31 травня 1998 року, з 01 жовтня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 вересня 1999 року по 30 листопада 1999 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 02 березня 1994 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині ( ОСОБА_1 ) присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Згідно з записами у дипломі № НОМЕР_3 від 25 липня 1986 року позивач 01 вересня 1985 року вступила до СПТУ № 15 м. Києва і 24 липня 1986 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією розбірник субпродуктів та присвоєно кваліфікацію розбірник субпродуктів ІV розряду, про що також міститься запис за № 1 у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 04 серпня 1986 року.

У довідці професійно-технічного училища № 17 м. Києва зазначено, що ОСОБА_1 з 31 серпня 1085 року по 14 липня 1986 року навчалася в ФЗУ при Київському м`ясокомбінаті в гр. «Забійник худоби».

Дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 04 серпня 1986 року встановлено, що у ній наявні такі записи про спірні періоди роботи позивача: Київський м`ясокомбінат з 24 липня 1986 року по 24 грудня 1992 року - забійник худоби 4 розряду, з 25 грудня 1992 року по 23 грудня 1994 року - забійник худоби 4 розряду, з 24 грудня 1994 року - 19 лютого 2001 року - забійник худоби 4 розряду.

Згідно з архівною довідкою Державного архіву м. Києва від 15 квітня 2022 року № 068-Ю-161-417 Державне підприємство «Київський м`ясокомбінат» (зареєстровано Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів, реєстраційний № 0092-24-П від 25 лютого 1992 року) стало Орендним підприємством «Київський м`ясокомбінат» (зареєстровано Дарницькою районною держаною адміністрацією, реєстраційний № 0092-93-ОА від 24 грудня 1992 року), яке у свою чергу змінило назву на Акціонерне товариство відкритого типу «Київський м`ясокомбінат» (затверджено рішенням загальних зборів товариства, протокол № 1 від 07 грудня 1994 року), що визнано банкрутом та ліквідовано постановою Господарського суду м. Києва № 16/343-б від 04 листопада 2023 року.

В архівних довідках від 16 червня 2022 року № 5840591/Ю № 5863050/Ю, № 5840525/Ю відсутні відомості щодо нарахування заробітної плати позивача за періоди: з 01 липня 1992 року по 31 липня 1992 року, з 01 липня 1993 року по 31 липня 1993 року, з 01 вересня 1993 року по 31 липня 1997 року, з 01 червня 1998 року по 30 вересня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 серпня 1999 року та з 01 грудня 1999 року по 24 листопада2000 року.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 05 липня 2022 року зазначено, що в 1998-2001 роках по страхувальнику Акціонерне товариство відкритого типу «Київський м`ясокомбінат» (код 00443571) за періоди: з 01 червня 1998 року по 30 вересня 1998 року, з 01 січня 1999 року по 31 серпня 1999 року, з 01 грудня 1999 року по 31 грудня 2000 року відсутні відомості про нарахування та виплату заробітної плати і страхових внесків та у відомостях за 2000 рік про спецстаж за кодом підстави ЗПВ026А2 (у порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням).

Відповідно до архівної довідки від 23 травня 2022 року № 101-101/Б-504-702 наказом з особового складу директора Орендного підприємства «Київський м`ясокомбінат`від 28 жовтня 1993 року № 386-к ОСОБА_1 , переробнику забійного цеху заводу № 1, надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 вересня 1993 року до 12 липня 1996 року.

Наказом з особового складу генерального директора АТВТ «Київський м`ясокомбінат» від 15 червня 1995 року № 191-к ОСОБА_1 , переробнику м`ясних туш заводу первинної переробки худоби, надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06 червня 1995 року до 15 березня 1998 року.

Наказом з особового складу виконувача обов`язків генерального директора АТВТ «Київський м`ясокомбінат» від 26 серпня 1997 року № 326-к ОСОБА_1 приступила до роботи забійником худоби 4 розряду в забійний цех заводу № 1 після відпустки для догляду за дитиною з 25 серпня 1997 року.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою вказаної статті Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частиною четвертою вказаної статті Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом "а" частини 1 статті 13 Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII), в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом "б" частини 1 статті 13 Законом №1788-XII, в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначалось, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, пункт "а" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII викладено в наступній редакції:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах."

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено, зокрема: визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 резолютивної частини Рішення).

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах (пункт 3 резолютивної частини Рішення). Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з підпунктами 4.1 - 4.3 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими нормами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII.

Разом з тим, далі, Рішенням КС України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

У цьому ж Рішенні КС України роз`яснив, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

При цьому, колегія суддів відзначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 по справі № 360/3611/20 дійшла до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону № 1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020, а не Закону № 1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас, як убачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах Відповідач-2 при прийнятті спірного рішення керувався приписами статті 114 Закону № 1058-IV, тобто надав перевагу найменш сприятливому для Позивачки підходу, внаслідок чого їй було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

У постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 Великою Палатою Верховного Суду з посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи чи зменшення пенсійного віку, має застосовуватися у порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Отже, правовою підставою для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-XII , є досягнення 50 років та наявність стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах за Списком № 2.

Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо відсутності правових підстав для застосування приписів Закону № 1788, колегія суддів відзначає, що Верховним Судом у справі № 360/3611/20 визначено, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення КСУ № 1-р/2020, і які, відповідно, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788 після 23.01.2020 (дата набрання законної сили Рішенням Конституційного Суду України № 1- р/2020), належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону № 1788, у редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на момент звернення за призначенням пенсії вік Позивачки становив більше 50 років.

Щодо стажу роботи ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, та не заперечується Відповідачем, пільговий стаж Позивачки за Списком № 2 - 08 років 04 місяці 08 днів, а саме до пільгового стажу зараховано періоди роботи: з 24 липня 1986 року по 30 червня 1992 року, з 01 серпня 1992 року по 30 червня 1993 року, з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року, 01 серпня 1997 року по 31 травня 1998 року, з 01 жовтня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 01 вересня 1999 року по 30 листопада 1999 року.

Викладене вище дозволяє колегії суддів стверджувати, що до пільгового стажу не зараховано період навчання ОСОБА_1 в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року, що складає 10 місяців 24 дня.

Так, відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є строк перерви між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу, який не повинен перевищувати трьох місяців, та зарахування на роботу за здобутою спеціальністю після закінчення навчання.

Як вбачається з матеріалів справи, що Позивачка 01 вересня 1985 року вступила до СПТУ № 15 м. Києва і 24 липня 1986 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією розбірник субпродуктів та присвоєно кваліфікацію розбірник субпродуктів ІV розряду та з 24 липня 1986 року почала працювати на Київському м`ясокомбінаті забійником худоби 4 розряду. При цьому, перерва між днем закінчення позивачем навчання в середньому професійно-технічному училищі і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців, а отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідачі протиправно не зарахували період навчання Позивачки в СПТУ № 15 м. Києва з 01 вересня 1985 року по 24 липня 1986 року до стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Переглядаючи рішення суду в частині зобов`язання зарахування до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періодів роботи забійником худоби 4 розряду з 22 вересня 1993 року по 24 серпня 1997 року та з 01 січня 2001 року по 19 лютого 2001 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено та жодним із Апелянтів не оспорюється, що у період з 22 вересня 1993 року по 24 серпня 1997 року ОСОБА_1 перебувала у відпустках по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Пунктом «ж» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку зараховується до стажу роботи.

Відповідно до частини другої статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

За положеннями абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, час догляду за дитиною у період до 01 січня 2004 року зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3- та 6-річного віку.

Починаючи з 01 січня 2004 року час догляду за дитиною, в цьому випадку до досягнення нею 3-річного віку, зараховується до страхового стажу у разі отримання відповідної допомоги (за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку).

Тобто до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3- і 6- річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки). При цьому страховий стаж для визначення розміру пенсії обчислюється у вищезазначеному порядку. Також виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Таким чином, час перебування Позивачкою у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 вересня 1993 року по 24 серпня 1997 року підлягає зарахуванню до стажу роботи за спеціальністю (пільгового стажу), що складає 03 роки 11 місяців 03 дні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 травня 2018 у справі № 607/6447/17-а і від 13 жовтня 2020 року у справі № 522/5062/15-а.

Принагідно, колегія суддів відзначає, що ані ГУ ПФУ в м. Києві, ані ГУ ПФУ в Донецькій області не зазначає жодних доводів щодо помилковості зазначених вище висновків суду першої інстанції, а тому вимоги апеляційних скарг в цій частині є необґрунтованими.

Щодо задоволення позовних вимог в частині зарахування до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 01 січня 2001 року по 19 лютого 2001 року забійником худоби 4 розряду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Апелянти зазначають, що судом безпідставно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, оскільки зазначений період не підтверджено архівними документами про результати атестації робочих місць на АВТВ «Київський м`ясокомбінат».

Надаючи оцінку таким доводам пенсійного органу, колегія суддів відзначає, що відповідно до підрозділу 19 «М`ясна промисловість» Розділу ХХІІ «Харчова промисловість» постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» (позиція 2241900а-11206) до Списку № 2 відносяться забійники худоби.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.

Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 348/1079/17.

Окрім того, наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 року № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.

Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

З викладеного вище у сукупності вбачається, що на момент звернення Позивачки до Пенсійного органу вона мала необхідний стаж роботи, визначений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII (08 років 04 місяці 08 днів (пільговий стаж за Списком № 2, зарахований відповідачами) + 04 роки 11 місяців 16 днів (пільговий стаж за Списком № 2, протиправно не зарахований відповідачами).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і Апелянт не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, витрати на сплату судового збору перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

В.В. Файдюк