Справа № 260/6224/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/6224/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) за вислугу років від 24.01.2005 року.

Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивачу було призначено пенсію виходячи 81%, так як до 04.04.2006 року пункт «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачав - військовослужбовці, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Позивач є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС 3 категорії.

В той самий час, згідно відповіді відповідача станом 01.01.2008 року основний розмір пенсії складає 76% від сум грошового забезпечення. Основний розмір пенсії виплачується з відповідного відсотку від грошового забезпечення позивачу і по сьогоднішній день. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, у зв`язку із чим, звернувся з даним позовом до суду.

06 серпня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в даній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

20 серпня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Пенсію позивачу призначено з01.02.2005 року у розмірі 81% відсотка відповідних сум грошового забезпечення за 27 років вислуги (із урахуванням 5% збільшення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесена до категорії - 3).

Згідно зі статтею 13 Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. У подальшому, з 01.01.2008 року, у зв`язку з внесеними змінами у статтю 13 Закону, розмір пенсії позивача обчислюється у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення (за 27 років вислуги).

Враховуючи вищевикладене, обчислення пенсії ОСОБА_1 у розмірі із урахуванням 5% збільшення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесена до категорії - не здійснюється.

У постанові Верховного Суду від 22.02.2023 по справі №320/12166/20 колегія суддів зауважила, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інших інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти дії чи утриматися від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення права позивача в майбутньому.

У зв`язку з вищенаведеним, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) за вислугу років від 24.01.2005 року.

Відповідно до пенсійної справи №4564:

підстава : стаття 7 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали в наслідок Чорнобильської АЕС"

категорія 3

основний розмір пенсії ОСОБА_1 складає 81 % грошового забезпечення

Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивачу було призначено пенсію виходячи 81%, так як до 04.04.2006 року пункт «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачав - військовослужбовці, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення

17 березня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, у якій просив здійснити проведення перерахунку основного розміру пенсії заявника виходячи із 81 % сум грошового забезпечення.

Відповідач листом від 05.06.2025 надав відповідь на звернення позивача, де вказав, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року. Пенсію гр. ОСОБА_1 призначено з 01.02.2005 року у розмірі 81% відсотка відповідних сум грошового забезпечення за 27 років вислуги (із урахуванням 5% збільшення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесена до категорії - 3).

У подальшому, з 01.01.2008 року, у зв`язку з внесеними змінами у статтю 13 Закону, розмір пенсії заявника обчислюється у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення (за 27 років вислуги).

Враховуючи вищевикладене, обчислення пенсії гр. ОСОБА_1 у розмірі із урахуванням 5% збільшення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесена до категорії - не здійснюється.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Мотиви та норми права застосовані судом

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom), заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

У пункті 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Предметом розгляду даної справи є, зокрема, правомірність зменшення відповідачем розміру пенсії за вислугу років позивача, як військовослужбовця, який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесений до відповідної категорії 2, при її перерахунку відповідно до статті 63 Закону №2262-XII на підставі постанов №704 і №103 на 5% відповідних сум грошового забезпечення, з якого була обчислена при призначенні його пенсія згідно зі статтею 13 цього Закону.

Відповідно до пунктів "а" та "в" частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З набуттям чинності Законом № 3591-IV нова редакція пункту "в" частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала указаної 5-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Як убачається з наведених у пунктах 43-48 цієї постанови норм, складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 81% від грошового забезпечення, у тому числі 5% - збільшення розміру пенсії, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії, виходячи із розміру 81% відповідних сум грошового забезпечення, а не 76% сум грошового забезпечення, але отримав від ГУ ПФУ відмову в отриманні пенсії в розмірі 81% сум грошового забезпечення.

На час виникнення спірних правовідносин стаття 13 Закону № 2262-ХІІ була чинною у редакції Закону № 3591-IV, яка не передбачала вказаної 5-відсоткової доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Проте застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.

Отже, при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанови № 103 у відповідача немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Верховний Суд України в постанові від 18.06.2014 у справі № 21-38а14 дійшов висновку про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає. Аналогічного висновку в постановах від 08 травня 2018 року у справі № 752/17929/13-а, від 21.03.2019 у справі № 275/383/17 та від 16 серпня 2021 року у справі № 240/5019/18 дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Натомість Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2022 у справі №200/7786/19-а відступила від цього висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зазначивши, що

- при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанов № 103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Враховуючи викладене, із врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а, судом визнаються правомірними позовні вимоги, заявлені в адміністративному позові, у зв`язку із чим суд визнає протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, виходячи із 81% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити з 17.03.2025, з моменту звернення з відповідною заявою, перерахунок та виплату пенсії позивача, виходячи із 81% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ) щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), виходячи із 81% відповідних сум грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.03.2025 року,

виходячи з 81% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова