Справа № 320/19890/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Жукова Є.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Справа № 320/19890/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999 в Чорноморському морському пароплавстві Державної судноплавної компанії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999 в Чорноморському морському пароплавстві Державної судноплавної компанії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області від 26.01.2024 №89 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999 в Чорноморському морському пароплавстві Державної судноплавної компанії та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, починаючи з 26.01.2024 року

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обрахунок страхового стажу позивача здійснено Відповідачем без дотримання вимог законодавства та без урахування документів, поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії. Крім того, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що Позивач має другу групу інвалідності, на момент його звернення із заявою про призначення пенсії останній досягнув 56 років та набув більше 14 років страхового стажу.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог Відповідач-2 зазначив, що Головним управлінням правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності з врахуванням ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки на момент звернення у Позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 15 років. Доданими до заяви про призначення пенсії від 26.01.2024 та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж Позивача становить 04 років 09 місяців 12 днів.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999, оскільки запис про звільнення внесено з порушенням вимог п. 2.3 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, а саме звільнення з роботи з 19.05.1999 на підставі наказу від 28.02.2000 № 59.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 та від 12.09.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт НОМЕР_1 , виданий Ватутінським ГУ ГУМВС України в м. Києві 22.01.1997.

З 08 січня 2024 року Позивачу встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії ААГ №271056.

31 січня 2024 року Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву та документи ОСОБА_1 було передано на розгляд до ГУ ПФУ в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.01.2024 №32 Позивачу, з урахуванням статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, з огляду на те, що страховий стаж особи становить 4 роки 9 місяців 12 днів.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999, оскільки запис про звільнення внесено з порушенням вимог п. 2.3 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, а саме звільнення з роботи з 19.05.1999 на підставі наказу від 28.02.2000 № 59.

Вважаючи такі дії Відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з цим позовом.

Нормативно-правове регулювання.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені статтею 30 Закону №1058-ІV.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частини 1, 2).

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Висновки суду апеляційної інстанції

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що умовою для призначення пенсії по інвалідності є встановлення особі групи інвалідності та наявність передбаченого статтею 32 Закону №1058-ІV страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки серії 12 ААГ №271056 ОСОБА_1 з 08.01.2024 встановлено ІІ групу інвалідності та на момент звернення Позивача із заявою до органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності йому було 56 повних років.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що спірним питанням у цій справі є наявність/відсутність правових підстав для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії, періодів роботи Позивача з 26.07.1989 по 19.05.1999.

Викладені вище приписи нормативно-правових актів також дозволяють колегії суддів стверджувати, що основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд апеляційної інстанції відзначає, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Окрім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки, зокрема, у разі недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, із трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що з 26 липня 1989 року ОСОБА_1 зараховано поваром 3 розряду в Чорноморське морське пароплавство (запис №5) 19 травня 1999 року Позивача звільнено (запис №16).

Запис про прийняття Позивача на роботу містить печатку, а запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів без проставлення відповідної печатки підприємства. Відсутні підстави для неврахування вказаних періодів роботи до стажу Позивача, оскільки допущені помилки у трудовій книжці не можуть нівелювати стаж роботи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що обрахунок страхового стажу ОСОБА_1 здійснено органом Пенсійного фонду без дотримання вимог законодавства, оскільки наведені недоліки ведення трудової книжки не спростовують факт трудового стажу Позивача у відповідні періоди, а відтак не можуть слугувати підставою для відмови у зарахуванні цих періодів до страхового стажу позивача.

Таким чином, Позивач відповідач відповідає всім законодавчо визначеним умовам для призначення пенсії по інвалідності: страховий стаж - більше 14 років (з урахуванням періоду роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999 в Чорноморському морському пароплавстві Державної судноплавної компанії), вік - на момент звернення було 56 повних років та інвалідність ІІ групи (з 08.01.2024), що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААГ №271056.

Враховуючи встановлені вище обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для зобов`язання ГУ ПФ України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.07.1989 по 19.05.1999 в Чорноморському морському пароплавстві Державної судноплавної компанії та призначити йому пенсію по інвалідності, починаючи з 26.01.2024.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають, з огляду на кінцевий результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судового рішення виготовлено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І.Мєзєнцев