Справа № 600/5009/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

22 жовтня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5009/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправними дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2025 р. до подання позовної заяви від позивача надійшла заява про забезпечення позову до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправними дії. У поданій заяві позивач просить суд заборонити Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти вчиняти будь - які дії спрямовані на прийняття рішення за результатами розгляду подання Комітету з питань етики про наявність у дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_1 фактів порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату).

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи приписи ст. 154 КАС України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та перевіривши матеріали адміністративного позову, суд вважає, що у задоволенні заявленої представником позивача заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За приписами ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Позивач вказав, що має намір звернутись до суду із позовом про визнання протиправними дії Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо проведення перевірки та встановлення наявності порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело.

Комітетом з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 07.10.2025 р. прийнято рішення №51 (187) про внесення на розгляд Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти подання про наявність у дисертації позивача фактів порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач вказав, що ухвалення рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, яким буде встановлено факт наявності академічного плагіату у дисертації ОСОБА_1 створюватиме негативні наслідки для її репутації, як науковця, даватиме підстави для її громадського осуду та негативного ставлення з боку колег-науковців, і такі наслідки неможливо буде подолати навіть за наявності у майбутньому рішення адміністративного суду на її користь. Позивач вказує, що невжиття захисту матиме негативні наслідки у вигляді формування негативного іміджу особи.

Водночас, суд звертає увагу, що заявником не надано суду належних доказів на підтвердження повідомлених у заяві обставин, у тому числі й щодо порушення Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти порядку проведення перевірки з розгляду скарги щодо наявності фактів академічного плагіату в дисертації кандидата медичних наук. До заяви не було додано жодного доказу на підтвердження очевидності протиправності дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо проведення перевірки та встановлення наявності порушення вимог з питань текстових запозичень.

Крім того, суд вважає, що заявником обрано неналежний спосіб забезпечення позову, оскільки заборона Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти вчиняти будь - які дії щодо розгляду Комітетом з питань етики скарги особи щодо наявності фактів академічного плагіату в дисертації іншої особи, є втручанням у дискреційні повноваження Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти надані законодавством України.

Суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у постанові від 20.12.2024 р. по справі №120/11425/23, де вказується, що спосіб захисту шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, передбачений частиною третьої статті 5 КАС України, не може бути застосований стосовно оскарження дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо здійснення контролю за дотриманням академічної доброчесності.

Контроль у сфері забезпечення якості вищої освіти, здійснюваний Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти, є однією з форм реалізації державної влади, що спрямована на забезпечення дотримання вимог законодавства, стандартів і нормативних документів у галузі вищої освіти.

Охоронюваний законом інтерес особи, який підлягає захисту судом, не охоплюється лише самим фактом призначення перевірки на виконання уповноваженим контролюючим органом визначених законом повноважень, оскільки держава має право здійснювати контроль в межах визначеної нею ж процедури.

Суд захищає право або інтерес особи в конкретному спорі, але не може заздалегідь заборонити проведення перевірок у цілому, якщо такі перевірки здійснюється у межах повноважень відповідного суб`єкта владних повноважень (адміністративного органу).

Таким чином, вимога до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти утриматися від проведення перевірки є втручанням у виконання органом його публічно-владної управлінської функції з встановлення фактів академічного плагіату, фабрикації чи фальсифікації. Відповідно, така вимога не може слугувати підставою для судового оскарження дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти у порядку, передбаченому частиною третьою статті 5 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 22 березня 2018 у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 200/12936/16-а та від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформулювала правову позицію про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно тлумачити з огляду на положення частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, Суд не роз`яснює позивачеві до юрисдикції якого суду мав би належати розгляд даної справи.

З огляду на зазначене, Верховний Суд констатував, що судовий спір до прийняття Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти будь-якого рішення за результатами перевірки не підлягає судовому розгляду.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти наразі не прийнято будь-якого рішення за результатами перевірки про наявність у дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_1 фактів порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату). При цьому, оскільки позивач вказує про намір оскаржити дії Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо проведення перевірки та встановлення наявності порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело, які не підлягають судовому розгляду, забезпечення позову в межах даного предмету оскарження є неможливим та безпідставним. З урахуванням позиції Верховного Суду, забезпечення позову у спірних правовідносинах можливе лише після прийняття Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти будь-якого рішення за результатами перевірки.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

У поданій заяві позивач просить суд заборонити Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти вчиняти будь - які дії спрямовані на прийняття рішення за результатами розгляду подання Комітету з питань етики про наявність у дисертації кандидата медичних наук ОСОБА_1 фактів порушення вимог з питань текстових запозичень без посилання на джерело (академічного плагіату). Поряд із цим, позивачем не повідомлено суду про намір оскаржити подання Комітету з питань етики, не наведено жодного доводу щодо його протиправності як і порушення вказаним поданням прав та інтересів позивача. Таким чином, обраний позивачем спосіб забезпечення позову фактично спрямований на зупинення дії подання Комітету з питань етики, яке позивач не має наміру оскаржувати, а тому забезпечення позову у вказаний спосіб не допускається.

Суд зазначає, що забезпечення позову на даній стадії та у той спосіб, який визначений у заяві про забезпечення позову, без наявності належного предмету оскарження, без дослідження обставин справи та доказів по справі, призведе до фактичного вирішення судом спору по суті до постановляння судом відповідного рішення, що суперечить інституту забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі №800/521/17, в якій зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18 зазначено, що суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, що свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суддя надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Суд наголошує, що правомірність та оцінка оскаржуваних дій суб`єкта владних повноважень підлягає з`ясуванню в межах передбачених ч. 3 ст. 5 КАС України, які підлягають судову захисту, під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Таким чином, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи заявника на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, що уже містяться у наданих матеріалах, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та, як наслідок, про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 294, 295, 297 КАС України, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення складання.

Суддя Т.М. Брезіна