Справа № 420/10014/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Київ справа №420/10014/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ у Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 46 від 01.03.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ) із зарахування до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 грудня 1982 року, диплому про навчання серії НОМЕР_3 , військового квитка серії НОМЕР_4 від 05 квітня 1994 року (Дубілкат).

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача від 23.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийняте рішення про відмову у зарахуванні стажу та перерахунку пенсії №46 від 01.03.2024. Підставою відмови стала розбіжність між датою заповнення трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.12.1982 та датою початку трудової діяльності, а також надана скан-копія диплому серії НОМЕР_3 від 31.05.1988.

Зазначає, що відповідно до пенсійного розпорядження відповідача стаж позивача становить 20 років 5 місяців 22 дні.

Проте позивач вважає, що його стаж має бути більше, а саме 39 років 9 місяців 8 днів. До розрахунку пенсійного стажу відповідачем протиправно не була прийнята трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 15.12.1982 в якій містяться відомості про роботу, а саме такі періоди з 23.04.1980 по 31.12.1999.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 передано матеріали адміністративної справи №420/10014/24 за територіальною підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

30.05.2024 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.05.2024 справа розподілена судді Горобцовій Я.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 справу прийнято до свого провадження суддею Горобцовою Я.В., відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідач-2 у відзиві проти позовних вимог заперечив. Вказує, що на підстави заяви та наданих документів винесено Рішення № 46 від 01.03.2024 про відмову позивачу у перерахунку пенсії оскільки є розбіжність між датою заповнення трудової книжки НОМЕР_5 від 15.12.1982 та датою початку трудової діяльності та надана скан-копія копії диплому НОМЕР_3 від 31.05.1988, в якому містяться розбіжності по батькові ( ОСОБА_2 ), а згідно ID картки ОСОБА_3 .

Отже титульний лист трудової книжки оформлений з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, наявне виправлення прізвища, яке не завірено належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області з заявою, в якій просив врахувати всі періоди його стажу, в тому числі і трудову книжку. Заява обґрунтована тим, що відповідно до пенсійного розпорядження позивача стаж становить 20 років 5 місяців 22 дні. При обрахунку мого стажу були взяті до уваги такі документи, як: військовий квиток, диплом про освіту, довідка ОК-5. Вважає, що його стаж має бути більше, а саме 39 років 9 місяців 8 днів. До уваги не була прийнята трудова книжка НОМЕР_2 , в якій містяться відомості про роботу, а саме такі періоди з 23.04.1980 року по 31.12.1999 року.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 01.03.2024 №46 відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Рішення обґрунтовано тим, що розбіжністю між датою заповнення трудової книжки НОМЕР_6 від 15.12.1982 та датою початку трудової діяльності та наданою скан-копією копії диплому НОМЕР_3 від 31.05.1988, в якому містяться розбіжності по батькові ( ОСОБА_2 ), а згідно ID картки ОСОБА_3 .

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис у трудовій книжці працівника, має право вносити виправлені відомості у порядку, передбаченому Інструкцією.

Як вбачається з першої сторінки трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 від 15.12.1982, прізвище, ім`я та по батькові позивача були виправлені, а саме з « ОСОБА_4 » виправлено на « ОСОБА_1 ».

Перша сторінка трудової книжки не містить будь-яких печаток поряд з виправленням прізвища позивача, проте остання титульна сторінка трудової книжки містить запис «Прізвище, ім`я, по батькові та дата народження виправлені на підставі ID картки № НОМЕР_7 виданої 09.12.2020». Дата виправлення зазначено 15.12.2023 та міститься підпис відповідальної особи, що здійснила виправлення та печатка підприємства.

Згідно ID картки № НОМЕР_7 від 09.12.2020 прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів справи 05.04.1994 позивачу було видано дублікат Військового квитка серії НОМЕР_4 , згідно якого прізвище, ім`я та по батькові позивача вказано як « ОСОБА_5 »

Також згідно диплому про навчання серії НОМЕР_3 прізвище, ім`я та по батькові позивача вказано російською мовою як « ОСОБА_6 », українською мовою як « ОСОБА_1 ».

ГУ ПФУ в Одеській області приймаючи оскаржуване у даній справі рішення від 01.03.2024 №46 про відмову у перерахунку пенсії позивачу послалось на розбіжність між датою заповнення трудової книжки НОМЕР_6 від 15.12.1982 та датою початку трудової діяльності та наданою скан-копією копії диплому НОМЕР_3 від 31.05.1988, в якому містяться розбіжності по батькові ( ОСОБА_2 ), а згідно ID картки ОСОБА_3 .

Водночас, суд вважає за необхідним врахувати наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону № 1788-XII) та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

На переконання суду, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Правова позиція про те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Судом не встановлено недостовірності вказаних записів та трудової книжки в цілому, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Суд також враховує, що обов`язок належного оформлення таких документів як трудова книжка покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, обставини, які підлягають встановленню у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача (її відсутність).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, стосовно якої ведеться трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховний суд у своїх постановах від 28.02.2019 у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, суд зазначає, що чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем його трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

В даному випадку факт наявності трудового стажу у ОСОБА_1 підтверджується трудовою книжкою Серії НОМЕР_6 від 15.12.1982. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправною.

Також суд звертає увагу, що написання по батькові позивача « ОСОБА_3 » збігається з трудовою книжкою серії НОМЕР_6 від 15.12.1982, ID карткою № НОМЕР_7 від 09.12.2020 та ідентифікаційним кодом від 28.01.2019.

Зазначення в дипломі про навчання серії НОМЕР_3 по батькові позивача « ОСОБА_2 » пов`язано з перекладом з російської мови на українську та не може позбавляти позивача права на пенсію та впливати на її розмір.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 01.03.2024 № 46 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком із зарахування до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.12.1982, диплому про навчання серії НОМЕР_3 , військового квитка серії НОМЕР_4 від 05.04.1994 (Дубілкат), суд зазначає таке.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача, як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 01.03.2024 № 46 про відмову позивачу у перерахунку пенсії, зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком із зарахування до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.12.1982, диплому про навчання серії НОМЕР_3 , військового квитка серії НОМЕР_4 від 05.04.1994 (Дубілкат)

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття спірного рішення, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції позивачем сплачено судовий збір на суму 2422,40 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 та відповідача-2 пропорційно по 1 211,20 грн.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 46 від 01.03.2024.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ) здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) із зарахування до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 грудня 1982 року, диплому про навчання серії НОМЕР_3 , військового квитка серії НОМЕР_4 від 05 квітня 1994 року (Дубілкат).

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ).

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.