Справа № 240/20693/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/20693/24

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/007534 та рішення про коригування митної вартості від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/000139/2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на те, що ним подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом (за ціною договору). Стверджує, що ні оскаржуване рішення, ні картка відмови не містять обґрунтування того, які саме розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять надані до митного оформлення документи, як і не містять обґрунтування, як саме такі розбіжності впливають на правильність визначення ціни що була фактично сплачена; які саме ознаки підробки наявні в наданих документах; яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, не містять надані декларантом документи.

Позивач зауважує, що на вимогу митного органу у порядку частини третьої статті 53 Митного кодексу України (надалі - МК України) ним було подано відповідачу документи, передбачені пунктами 1 та 8 частини третьої статті 53 МК України, а саме: заявку-договір на підтвердження транспортно-експедиторських послуг на пояснення розбіжностей вказаного у CMR перевізника та інформації у довідці про транспортні витрати; висновки експертного авто-товарознавчого дослідження, які не узято відповідачем до уваги, позаяк у рішенні про коригування митної вартості відповідачем вказано про неподання позивачем "договору із третіми особами, пов`язаного з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається та рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця", всупереч тому, що жодних платежів третім особам умовами поставки товару не передбачалось та не понесено позивачем, окрім документально підтверджених та заявлених при декларуванні товару.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи провадити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву наполягає на тому, що згідно з товарно-транспортною накладною (CMR) від 19 вересня 2024 року № 1623344 транспортування товару за маршрутом Whalley Clitheroe , Велика Британія митний пост Ягодин, Україна здійснила компанія "AFTrans, LTD", проте до митного оформлення не було надано документів, які б вказували на юридичний зв`язок між компанією "AF-Trans, LTD" та ФОП ОСОБА_1 щодо перевезення оцінюваного товару. За відсутності таких документів відповідач стверджує, що довідка про транспортні витрати від 25 вересня 2024 року № 2509/1, видана ФОП ОСОБА_1 , не може бути використана як належний та допустимий доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару. Водночас відповідач зауважує на тому, що рахунок не містить інформації про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспорту накладну тощо, що може свідчити на думку відповідача, про те, що цей документ не стосується оцінюваного товару. Відповідно, відповідачем обґрунтовано проведено коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу, в основу якого було покладено раніше визнану митним органом митну вартість товарів, характеристики яких детально викладено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.

З таких підстав просить суд відмовити у позові.

У відповіді на відзив позивач акцентує на тому, що витребуванню у декларанта підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не будь-які документи, зазначені у частині третій статті 53 МК України. У відповіді декларанта на консультацію відповідача зазначалось про відсутність інших запитуваних документів, оскільки умовами поставки товару, який декларується, не передбачено будь-яких інших платежів, окрім тих, що документально підтверджені та заявлені при декларуванні. При цьому позивачем було надано вичерпний та достатній обсяг документів на підтвердження транспортних витрат, включаючи підтвердження юридичного зв`язку, на чому наполягає відповідач, перевізника компанії "AFTrans, LTD" та експедитора ФОП ОСОБА_1 . А доводи відповідача у поданому відзиві та у спірному рішенні про коригування митної вартості щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Стверджуючи відсутність підстав ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товарів, просить позов задовольнити та скасувати оскаржувані рішення.

Розглянувши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, при вирішенні справи суд виходить з такого.

Суд встановив, що 25 вересня 2024 року митному органу було подано декларантом (ФОП ОСОБА_2 ) електронну вантажну митну декларацію (далі - МД) № 24UA40U7 на оформлення товарів:

товар № 1: Автонавантажувач штабелювальний з вилковим захватом самохідний з висотою підіймання більше 1 м, призначений для складських вантажно-розвантажувальних робіт на рівній місцевості з двигуном внутрішнього згоряння, газ. Вилковий навантажувач Hyster 3.0 Fortens; у кількості - 1 шт.; серійний номер №L177B27055F. Газовий двигун внутрішнього згоряння, 32.8 kW, вантажопід`ємність 3 т, рік виготовлення 2008, такий, що був у використанні. Для цивільного використання для складських вантажно-розвантажувальних робіт на рівній місцевості, не має шин підвищеної прохідності з глибоким протектором. Країна виробництва: Німеччина (DE). Код згідно з УКТ ЗЕД .

Ціна товару визначена декларантом за ціною договору по 1 (першому) методу на рівні 2035,00 фунтів стерлінгів (GB), що відображено у графах 42, 43 митної декларації;

товар № 2: Автонавантажувач з телескопічною стрілою на колісному ходу, на який може встановлюватись вилковий та ковшовий захвати, призначений для навантаження та штабелювання різних товарів і може використовуватися на нерівній місцевості. Навантажувач телескопічний, марка JCB; модель - 535-95, у кількості - 1шт.; серійний номер - JCB5ABTGV01528536; висота підіймання - 9.5 м, напрацювання 6658 мотогодин; рік виготовлення 2011. Призначений для цивільного використання для штабелювання різних товарів. Виробник JCB, торговельна марка JCB, країна виробництва Великобританія (GB); код згідно з УКТ ЗЕД .

Ціна товару визначена декларантом за ціною договору по 1 (першому) методу на рівні 13200,00 фунтів стерлінгів (GB), що відображено у графах 42, 43 митної декларації;

товар № 3: Автонавантажувач з телескопічною стрілою на колісному ходу, на який може встановлюватись вилковий та ковшовий захвати, призначений для навантаження та штабелювання різних товарів і може використовуватися на нерівній місцевості. Навантажувач телескопічний, марка - JCB, модель 531-70; у кількості - 1 шт., T4i IIIB; 7 м висота підіймання, серійний номер JCB5AA7GJG2461314, рік виготовлення 2016, напрацювання 2676 год., такий, що був у використанні. Призначений для цивільного використання для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт. Виробник "JCB", торговельна марка "JCB". Країна виробництва - Великобританія "GB". Код згідно з УКТ ЗЕД .

Ціна товару визначена декларантом за ціною договору по 1 (першому) методу на рівні 20625, 00 фунтів стерлінгів (GB), що відображено у графах 42, 43 митної декларації;

товар № 4: Палетний візок несамохідний, такий що був у використанні. Палетний візок - 1 шт. (рокла) оснащений підіймальним механізмом. Призначений для ручного транспортування вантажів на палетах в межах підприємства чи складу. Країна виробництва - Великобританія "GB". Код згідно з УКТ ЗЕД .

Ціна товару визначена декларантом за ціною договору по 1(першому) методу на рівні 17,60 фунтів стерлінгів (GB), що відображено у графах 42, 43 митної декларації.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було додано такі документи: контракт від 11 листопада 2021 року № 11.11.2021; специфікація до контракту б/н від 11 липня 2024 року; специфікація до контракту б/н від 08 серпня 2024 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Sales invoice) від 08 серпня 2024 року № TR/2739; платіжні доручення в іноземній валюті (банківський платіжний документ про оплату товару): від 16 липня 2024 року № P240716968, від 14 серпня 2021 року № P240814968, від 15 серпня 2024 року № P240815968, від 19 серпня 2024 року № P240819749, від 02 вересня 2024 року № P240902968, від 05 вересня 2024 року № P240905968, від 11 вересня 2024 року № P240911749; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) S0875311 від 20 вересня 2024 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) S0875310 від 20 вересня 2024 року; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) (International consignment note) від 19 вересня 2024 року № 162344; довідка про транспортні витрати від 25 вересня 2024 року № 2509/1; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 25 вересня 2024 року № ; договір-заявка від 10 вересня 2024 року № 1009-1-17 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні; транзитна митна декларація (Transit accompanying document) № 24GB0000600NK4LEJ0; акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24 вересня 2024 року № 205020/2024/001347; договір-доручення б/н від 08 квітня 2022 року; заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не включено в Реєстр радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до застосування та ввезення на територію України.

26 вересня 2024 року відповідач направив декларанту повідомлення: "... митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, й за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів № 1 та № 2 є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до відомостей, що містяться у автотранспортній накладній CMR від 19 вересня 2024 року № 162344 фактичним перевізником оцінюваного товару є ТОВ "АФ-ТРАНС". Разом з тим, для підтвердження витрат на транспортування товарів до митного оформлення надано рахунок-фактуру від 25 вересня 2024 року № та довідку про транспортні витрати від 25 вересня 2024 року № 2509/1, виписані ФОП ОСОБА_1 , який відповідно до даних автотранспортної накладної, не здійснював перевезення товару. До митного оформлення не надано документи, які вказували б на юридичний зв`язок між ТОВ "АФ-ТРАНС", ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Нова-Технологія 1". За відсутності таких документів рахунок-фактура від 25 вересня 2024 року № та довідка про транспортні витрати від 25 вересня 2024 року № 2509/1 не може бути використана як належний доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування задекларованої партії товарів. Крім того, даний рахунок не містить інформацію про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспорту накладну тощо. Відсутність цієї інформації може свідчити про те, що даний документ не стосується оцінюваного товару. Разом з тим, транспортними засобами з вказаними у рахунку державними номерами могла бути здійснена необмежена кількість рейсів за вказаним у рахунку маршрутом. Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваних транспортних засобів не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини десятої статті 58 МК України є складовою митної вартості. Враховуючи наведене вище, керуючись частиною третьою статті 53 МК України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до частини шостої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів.".

На вказане повідомлення декларантом було надано митному органу: заявку-договір від 10 вересня 2024 року № 1009-4; висновок № 26/09/2024-2V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26 вересня 2024 року; висновок № 26/09/2024-3V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26 вересня 2024 року; висновок № 26/09/2024-4V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26 вересня 2024 року.

За результатами опрацювання документів для підтвердження заявленої митної вартості за МД № 24UA40U7, відповідачем відмовлено у митному оформленні товарів та сформовано картку відмови від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/007534 та прийнято рішення про коригування митної вартості від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/000139/2, згідно з яким визначено митну вартість товарів за резервним методом.

Декларант погодився із запропонованою митною вартість товару № 4 "Палетний візок (рокла) оснащений підіймальним механізмом" та, користуючись правом на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до частини сьомої статті 55 МК України позивачем здійснено митне оформлення товарів за МД від 26 вересня 2024 року № 24UA05U9 та сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта (частина перша статті 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За умовами частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, відповідно до положень статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частинами першою, другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Також пунктом 2 цієї ж частини статті 54 МК України визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган має право письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Аналіз частин першої та другої статті 53 МК України дає підстави вважати, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості за таких умов: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Доказами в матеріалах справи підтверджено, що ТВ "Нова-Технологія 1" (Покупець) 11 листопада 2021 року укладено Контракт № 11.11.2021 (надалі Контракт) з компанією - нерезидентом Gateway Auction Ltd (Велика Британія) (Постачальник). Умови Контракту передбачають поставку Постачальником рухомого майна Покупцю на умовах 100 % передплати вартості товару за цінами та в асортименті, який визначається Специфікаціями, які є невід`ємними частинами Контракту. Ціни на товар вказуються відповідно до курсу GBP на певну одиницю товару на умовах EXW (Whalley, England).

11 липня 2024 року Постачальник і Покупець на виконання умов Контракту для поставки рухомого майна, підписали Специфікацію до Контракту, якою визначили поставку товарів, а саме:

Hyster 3.0 Fortens (3Tonne Gas Powered Fork lift) Газовий вилковий навантажувач Hyster 3.0, серійний номер L177B27055F, 2008 року виготовлення за ціною 2 035,00 GBP (дві тисячі тридцять п`ять фунтів стерлінгів);

Pallet Truck Візок палетний за ціною 17,60 GBP (сімнадцять фунтів стерлінгів шістдесят пенсів).

Також 08 серпня 2024 року Постачальник і Покупець підписали Специфікацію до Контракту, якою визначили поставку наступних товарів:

JCB 535V125 Hi-Viz 12.5 metre telescopic handler Навантажувач телескопiчний JCB 535V125 Hi-Viz, серійний номер JCB5ANJ6V81508717, 2008 року виготовлення за ціною 14 300,00 GBP (чотирнадцять тисяч триста фунтів стерлінгів);

JCB 535-95 9.5 metre telescopic handler Навантажувач телескопiчний JCB 535-95, серійний номер JCB5ABTGV01528536, 2011 року виготовлення за ціною 13 200,00 GBP (тринадцять тисяч двісті фунтів стерлінгів);

JCB 531-70 7 metre telescopic handler Навантажувач телескопiчний JCB 531-70, серійний номер JCB5AA7GJG2461314, 2016 року виготовлення за ціною 20 625,00 GBP (двадцять тисяч шістсот двадцять п`ять фунтів стерлінгів).

За змістом спірних обставин у цій справі, відмовляючи у визначенні митної вартості за першим (основним) методом, яка вказана у митній декларації від 25 вересня 2024 року № 24UA40U7, відповідач виходив з того, для визначення розміру транспортних витрат декларантом до митного оформлення надано рахунок-фактуру від 25 вересня 2024 рок № та довідку про транспортні витрати від 25 вересня 2024 рок № 2509/1, які видані ФОП ОСОБА_1 . Проте, згідно із товарно-транспортною накладною (CMR) від 19 вересня 2024 року № 1623344 транспортування товару виконувала компанія "AFTrans, LTD" автомобілем р.н. НОМЕР_1 та напівпричепом НОМЕР_2 .

Оскільки до митного оформлення не було надано документів, які вказували б на юридичний зв`язок між компанією "AFTrans, LTD" та ФОП ОСОБА_1 з приводу перевезення оцінюваного товару, довідка про транспортні витрати ФОП ОСОБА_1 від 25 вересня 2024 року № 2509/1 за висновком відповідача не може слугувати належним доказом фактично понесених покупцем витрат на транспортування партії товару.

До того ж, як зауважує відповідач, рахунок не містить інформації про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспорту накладну тощо, що може свідчити, на переконання відповідача, про те, що цей рахунок не стосується оцінюваного товару, а автомобілем р.н. НОМЕР_1 та напівпричепом СЕ1007 XF могло бути здійснено необмежену кількість рейсів за маршрутом Whalley Clitheroe, Велика Британія Ягодин, Україна.

Роблячи висновки щодо належного підтвердження вартості транспортних витрат слід враховувати, що за умовами Контракту поставка здійснювалась на умовах EXW Works, або (Франко завод (… назва місця) термін інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Всі витрати по транспортуванню товару покладаються на покупця.

Суд не погоджується з висновками митного органу з огляду на те, що до митного оформлення декларантом було подано договір-заявку від 10 вересня 2024 року № 1009-1-17 про надання замовнику (ТОВ "Нова-Технологія 1") транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні експедитором ФОП ОСОБА_1 , та додатково на вимогу митного органу заявку-договір від 10 вересня 2024 року № 1009-4 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні між перевізником ТОВ "АФ ТРАНС" та експедитором ФОП ОСОБА_1 . У цих заявках-договорах вказано інформацію щодо ваги та кількості товару, дату та спосіб завантаження, тип автотранспорту, адресу завантаження, місце митного оформлення та прикордонний перехід, місце митної очистки та адресу розвантаження, термін доставки.

Рахунок-фактура від 25 вересня 2024 року № містить посилання на договір-заявку від 10 вересня 2024 року № 1009-1-17 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні, а також вартість перевезення у розрізі відрізків маршруту до та після пункту прикордонного контролю України включаючи вартість послуг транспортного експедирування. Ці дані узгоджуються з довідкою про транспортні витрати ФОП ОСОБА_1 від 25 вересня 22024 року за вих. № 2509/1, якою підтверджено надання міжнародним експедитором послуг по перевезенню вантажу автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 у міжнародному сполученні за маршрутом Whalley Clitheroe, Велика Британія Житомир, Україна, із зазначенням вартості транспортних послуг по іноземній території Великої Британії (Whalley Clitheroe) до кордону України (Ягодин) 2100 км 126000 грн; транспортно-експедиційні послуги у проміжку Велика Британія (Whalley Clitheroe) до кордону України (Ягодин) 1000 грн; загальна вартість транспортних витрат від кордону України до місця розвантаження у м. Житомир складає 82300 грн; транспортно-експедиційні послуги від кордону України до місця розвантаження у м. Житомир 500 грн. Навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення. Страхування вантажу не проводилось.

Висновки щодо належного та достатнього підтвердження транспортних витрат у цій справі, на переконання суду, слід робити з урахуванням наданої на вимогу митного органу заявки-договору від 10 вересня 2024 року № 1009-4 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні, що підтверджує виконання перевезення перевізником компанією "AFTrans, LTD", що й підтверджено міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 19 вересня 2024 року № 1623344 та, відповідно, участь у перевезенні міжнародного експедитора ФОП ОСОБА_1 . Адже, частиною першою статті 932 Цивільного кодексу України передбачено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. Чим, власне, пояснюється залучення експедитором ФОП ОСОБА_1 для виконання взятих на себе експедиторських зобов`язань перевізника компанії "AFTrans, LTD", дані щодо якої вказано у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 19 вересня 2024 року № 1623344.

Суд також погоджується з позивачем у тому, що не зазначення у рахунку (інвойсі) інформації про товар (його вагу) з посиланням на автотранспортну накладну, на чому наполягає відповідач, не є підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Суд вважає, що надані декларантом документи є достатніми для належного підтвердження понесених позивачем транспортно-експедиційних витрат, їх розміру у розрізі відрізків маршруту перевезення до митного кордону України та окремо до пункту розвантаження на території України, які слід оцінювати у взаємозв`язку на основі аналізу та співставлення їх даних, а висновки щодо непідтвердження транспортних витрат не можуть базуватися на припущеннях з огляду на відсутність, як вказує відповідач, посилання у рахунку на вагу товару та автотранспортну накладну.

Виходячи зі встановлених обставин цієї справи суд доходить висновку, що подані декларантом документи містять усі відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження витрат позивача на транспортування товару, заявленого декларантом до митного оформлення, відповідно до частини другої статті 53 МК України.

Такі ж висновки за схожих обставин зроблено Верховним Судом у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 826/5959/17, які суд вважає застосовними при вирішенні цієї справи.

Суд також у цій справі враховує висновок Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 804/16553/14 про те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, відповідачем не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для застосування другорядного методу, як і, з огляду на висновки суду, відповідачем не доведено обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, суд враховує, що відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, з-поміж іншого, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15 Верховний Суд зауважив на тому, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Також у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/143/174 Верховний Суд вказав на те, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Згідно зі спірним рішенням від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/000139/2 за основу для коригування митної вартості товарів за резервним методом митним органом взято, зокрема:

товар № 1: МД від 29 квітня 2024 року № 24UA42U7: самохідний автонавантажувач фронтальний з вилковим захватом, для складських приміщень з твердим і рівним покриттям, для рівних поверхонь, що були у використанні: на газовому пальному: Hyster H3.5FT; серія № L177B27506F; вантажопідйомність-3500кг, з висотою підіймання 4,9м (2008р) -1шт. Торговельна марка "Hyster". Виробник "Hyster". Країна виробництва Великобританія "EU", вартістю - 4039,51 GBP/шт. за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року;

товар № 2: МД від 21 вересня 2024 року № 23UA62U6: навантажувач штабелювальний, вилковий, телескопічний, самохідний, на колісному ходу, для наземних робіт на нерівних місцевостях, марка "JCB", модель "535-95", кількість -1, заводський номер - JCB5ABTGP01531169, бувший у вжитку, тип двигуна дизельний, потужність двигуна 62kW, 2011 року випуску, максимальна вантажопідйомність 9,5м, країна походження Великобританія (GB), фірма виробник "JCB", торгівельна марка JCB 20424; вартістю 6520 GBP/шт. за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року;

товар № 3: МД від 24 липня 2024 року № 24UA94U9: штабелювальний телескопічний сільськогосподарський навантажувач для нерівної місцевості з вилковим та іншими видами захвату JCB 531-70 Telehandler серійний номер - JCB5AA7GJG2465654. Рік виробництва - 2016, бувший в експлуатації, вантажопідйомністю 3,1т, з висотою підйому вантажів до 7м, у комплекті з палетними вилами = 1шт; не містить у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі, виробник компанія "JC BAMFORD EXCAVATORS LIMITED"; Торговельна марка "JCB"; Країна виробництва Великобританія "GB"; вартістю -22855,44 GBP/шт. за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року;

товар № 4: МД від 27 лютого 2024 року № 24UA08U8: інші транспортні засоби, для переміщення вантажів: Рокла ручна, була у використанні, модель "ATCOLIFT STANDARD" - 1 шт., торгівельна марка: "ATCOLIFT". Виробник: компанія "ATCOLIFT". Країна виробництва: Великобританія (EU), вартістю - 1,507 GBP/кг за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Тобто, митним органом використано опис технічних характеристик задекларованого у МД № 24UA42U7, № 23UA62U6, № 24UA94U9 та № 24UA08U8 товарів. Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

У згаданій постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15 Верховний Суд зауважив на тому, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

З цих підстав оскаржуване рішення про коригування митної вартості не можна визнати обґрунтованим, оскільки саме лише посилання на митні декларації із зазначенням задекларованої митної вартості та опису товару не дозволяє пересвідчитись у тому, що цей товар був подібним товару, що імпортується позивачем, як і перевірити чи характеристики оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, могли бути порівнювані для цілей визначення митної вартості товару. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості з урахуванням митної вартості навантажувачів та рокли (ручної), оформлених за МД № 24UA42U7, № 23UA62U6, № 24UA94U9 та № 24UA08U8, не містить порівняння та співставлення характеристик навантажувачів та рокли, функціональності, комплектації, технічного стану, наявність/відсутність пошкоджень тощо.

При цьому відповідач безпідставно стверджує про неподання декларантом жодних доводів (документів) на спростування підстав для врахування митним органом вказаних митних вартостей за МД № 24UA42U7, № 23UA62U6, № 24UA94U9 та № 24UA08U8, оскільки доведення таких обставин покладено саме на митний орган, як і викладення пояснень щодо зроблених коригувань виходячи з порівняльного аналізу характеристик товарів, умов поставки, комерційних умов тощо (згідно з викладеними вище вимогами до оформлення рішення про коригування митної вартості товарів) для цілей дотримання встановлених митним законодавством вимог при здійсненні коригування заявленої митної вартості товарів.

За встановлених обставин цієї справи, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої декларантом, суд констатує, що митним органом не доведено, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих: автонавантажувача штабелювального з вилковим захватом самохідного, автонавантажувачів з телескопічною стрілою на колісному ходу, палетного візка несамохідного, та що у документах, поданих декларантом до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, включаючи транспортні витрати, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Враховуючи, що вказані вище доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товарів оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.

Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а тому однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають та який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

До того ж, у постанові від 08 серпня 2025 року у справі № 460/164/24 Верховний Суд дотримуючись сталої та послідовно викладеної позиції у таких спорах вкотре зауважив на тому, що неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Аналіз досліджених судом документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів за першим методом, дає підстави для висновку, що декларантом було надано достатні документи відповідно до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 МК України, а тому у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення його митної вартості.

Роблячи висновки у цій справі суд виходить з того, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, а згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості автонавантажувачів та палетного візка за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товарів судом не встановлено.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення в частині визначення митної вартості імпортованого товару, тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим.

Оскільки причиною відмови у прийнятті митної декларації від 25 вересня 2024 року № 24UA40U7 згідно з оскаржуваною карткою відмови № UA101020/2024/007534 вказано посилання на спірне рішення про коригування митної вартості від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/000139/2 та, відповідно, невірний розрахунок митної вартості товарів № 1-4 за невідповідним МК України методом її визначення та непідтвердження документально, що спростовано під час судового розгляду цієї справи, визнання протиправним рішення про коригування митної вартості зумовлює й протиправність картки відмови в прийнятті митної декларації з тих же підстав.

Отже, оскаржувані у справі рішення митного органу не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому підлягають скасуванню як протиправні. Тому позов слід задовольнити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому суд враховує висновки Верховного Суду про те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою (постанови Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.001962, Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 520/5723/19, від 27 серпня 2024 року у справі № 120/15468/23, від 30 липня 2025 року у справі № 560/9900/24).

Тому, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2242,40 грн (платіжна інструкція від 24 жовтня 2024 року), а щодо суми сплаченого судового збору у решті, що складає 2242,40 грн, - позивачу належить звернутись з клопотанням про повернення судового збору у порядку пункту 1 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає таке.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зважає, що в силу норми частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, з огляду на неподання стороною позивача доказів направлення відповідачу поданої суду заяви про стягнення судових витрат у цій справі, суд вирішує питання їх відшкодування безвідносно відповідного клопотання відповідача та при цьому виходячи з того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження витрат на правову допомогу 16 травня 2025 року позивачем подано: копію договору про надання правничої допомоги від 11 вересня 2023 року (б/н), акта здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 10 грудня 2024 року № ОУ-0000826 з Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 10 грудня 2024 року за вих. № 1724.

За умовами пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги від 11 вересня 2023 року адвокат Білоус Роман Андрійович надає ТОВ "Нова-Технологія 1" правничу допомогу, пов`язану з правовим аналізом документів, позовних заяв, відзивів, заперечень, пояснень, клопотань та інших процесуальних документів, а також представництвом ТОВ "Нова-Технологія 1" як позивача чи відповідача в судах, зокрема, але не виключно в Житомирському окружному адміністративному суді та Господарському суді Житомирської області, а також у судах апеляційної та касаційної інстанції за будь-якими позовами ТОВ "Нова-Технологія 1" або до ТОВ "Нова-Технологія 1" у порядку, обсязі та на умовах, визначених договором.

За умовами пункту 5 цього ж договору оплата послуг адвоката відбувається у формі гонорару, який визначається з розрахунку 1000 грн за годину роботи адвоката з урахуванням: складності справи та виконаних адвокатом робіт (послуг) із урахуванням часу на їх виконання; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціни позову та (або) значення справи для сторони. Обсяг наданих послуг та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті, визначається у актах здачі-прийняття виконаних робіт. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат адвокат подає суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оплата послуг адвоката та оплата понесених ним витрат за договором здійснюється на підставі підписання актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з актом приймання-передачі послуг від 10 грудня 2024 року № ОУ-0000826 та доданим Детальним описом наданих послуг адвокатом виконано:

- вивчення та аналіз документів щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/000139/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/007534; вивчення питання необхідності витребування від клієнта та інших осіб додаткових доказів, документів; обрання відповідного способу захисту прав клієнта надання усних консультацій 2 години;

- написання проєкту позовної заяви та надання її для вивчення клієнту; доопрацювання позовної заяви з урахуванням побажань клієнта; формування додатків до позовної заяви 4 години;

- вивчення поданого 03 грудня 2024 року відзиву Житомирської митниці та написання відповіді на відзив 1 година.

За підсумком вказано, що було витрачено 7 годин роботи, що у грошовому виразі складає 7000 грн витрат на правничу допомогу у цій справі.

Суд, з огляду на відсутність поданих доказів сплати гонорару, враховує, що Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, але не виключно, постанови від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а, від 16 березня 2021 року у справі № 520/12065/19, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/1), що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У цій справі суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми коштів за критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить з того, що ця справа відноситься до справ незначної складності та призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тобто без представництва сторони позивача у судових засіданнях, та у цій справі стороною позивача подано заяви по суті справи: позовна заява, відповідь на відзив та клопотання про приєднання до матеріалів справи (на виконання ухвали суду про залишення позову без руху). При цьому подання вказаного клопотання обумовлено формуванням додатків до позовної заяви без перекладу на державну мову, до того ж, усі заяви по суті цієї справи подано до суду керівником ТОВ "Нова-Технологія 1" Купріянчуком С.М. та за його підписом, що не дозволяє упевнитися щодо складання відповідних процесуальних документів без його участі у їх підготовці.

Також суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій (в тому числі Верховного Суду) з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у адміністративному позові та відповіді на відзив позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці процесуальних документів.

При цьому суд зауважує на тому, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону № 5076-VI, й до таких не відноситься ані надання документів для вивчення клієнту та їх подальше допрацювання, ані вивчення питання витребування доказів або ж формування додатків позовної заяви, ані обрання способу захисту. На переконання суду, відповідна деталізація охоплюється підготуванням того чи іншого процесуального документа та, відповідно, входить у вартість щодо таких послуг.

Оскільки предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого об`єму фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, з позиції суду підготовка позову та відповіді на відзив у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, а заявлена до відшкодування сума витрат на таку підготовку у розмірі 7000,00 грн є завищеною.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, та оскільки згідно з актом здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) сторони фактично підтвердили участь адвоката у підготовці позовної заяви та відповіді на відзив, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги й таким, що відповідатиме критерію розумності та реальності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 4000,00 грн.

Щодо стягнення судових витрат на переклад документів, суд виходить з того, що згідно з частинами п`ятою-восьмою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

На виконання вимог ухвали суду від 30 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без руху стороною позивача подано документи у перекладі на державну мову, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) (Sales invoice) № TR/2739 від 08 серпня 2024 року; платіжні доручення в іноземній валюті (банківський платіжний документ про оплату товару) № P240716968, № P240814968, № P240815968, № P240819749, № P240902968, № P240905968, № P240911749; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) S0875311 від 20 вересня 2024 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) S0875310 від 20 вересня 2024 року; транзитна митна декларація (Transit accompanying document) № 24GB0000600NK4LEJ0.

На виконання вимог частини п`ятої статті 137 КАС України позивач до суду надав наступні документи, які підтверджують розмір витрат на залучення перекладача: копію акта приймання-передачі наданих послуг від 06 листопада 2024 року № 263, згідно з яким на підставі рахунку № 263 між ТОВ "Нова-Технологія 1" та ТОВ "Глобал Лінго Груп" підтверджено надання послуг: "Переклад документів по судовій справі № 240/20693/24" у кількості 11 вартістю 300 грн/1 шт., що склало 3300 грн; копію платіжної інструкції від 21 листопада 2024 року № 801 про оплату ТОВ "Нова-Технологія 1" перекладу документів у цій справі у сумі 3300 грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як уже зазначено судом вище, переклад документів замовлений позивачем та наданий до суду на вимогу ухвали суду з метою доведення своєї позиції у справі, тобто понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Тому, враховуючи надані позивачем докази реального понесення ним витрат на залучення перекладача, вимоги у частині стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці у розмірі 3300 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" (вул. Покровська, буд. 203-А, м. Житомир, 10031, ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, буд. 25, м. Житомир, 10003, ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/000139/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26 вересня 2024 року № UA101020/2024/007534.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.), 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу та 3300 грн (три тисячі триста гривень 00 коп.) судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

23.10.25