Справа № 440/14324/25
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

24 жовтня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/14324/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №440/14324/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся через "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 24 червня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у семиденний термін розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 24 червня 2025 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з прийняттям відповідного рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі № 440/14324/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача докази.

22.10.2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла подана представником позивача заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 440/14324/25, у якій позивач просить:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 та його структурним підрозділам, а також будь-якому

іншому територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, вчиняти будь-які дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та відправлення його на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі № 440/14324/25;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити відповідне звернення до органів Національної поліції щодо призупинення виконання доставки ОСОБА_1 до ТЦК та СП для складання протоколу, до набрання законної сили рішенням суду адміністративній справі 440/14324/25.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на такі обставини.

Як стверджує позивач, він є особою, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 р. (далі Закон № 3543-XII) не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Звертає увагу, що згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Позивач, дотримуючись вимог законодавства та діючи добросовісно, звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки, однак відповідач, порушуючи закон, не прийняв жодного рішення за його заявою. Водночас, вважає позивач, відповідач здійснює очевидно протиправні та активні заходи з призову позивача на військову службу під час мобілізації, про що свідчать дані з застосунку «Резерв+». 21 жовтня 2025 року позивачу у мобільному застосунку Резерв+ надійшло повідомлення про те що позивач перебуває в розшуку, та відповідач звернувся до органів Національної поліції з метою адміністративного затримання та доставлення відповідача до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Причина розшуку «Ви не прибули за мобілізаційним розпорядженням». Дані факти підтверджуються роздруківкою військово-облікового документу з Резерв+ та розширеними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які сформовані 21.10.2025 року. Зазначає, що ні «мобілізаційного розпорядження», як зазначено відповідачем в застосунку «Резерв+», а ні повістки щодо призову на військову службу позивач не отримував. Однак, якщо ОСОБА_1 буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, до ухвалення рішення суду у цій адміністративній справі, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі підтвердження наявності у нього такого права. Таким чином, підсумовує позивач, невжиття заходів забезпечення позову, очевидно, може призвести до того, що ефективний захист права, на захист якого заявлено позов, стане неможливим. У разі задоволення позову в справі № 440/14324/25 неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 440/14324/25, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №640/4769/19 викладено такі висновки щодо застосування норм права: "заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Частиною 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-ХІІ) передбачено щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

За приписами частини 1, 2, 3 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

За приписами частини 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлено підстави, за яких військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Згідно пункту 3 цього Указу мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Указами Президента України неодноразово продовжувався воєнний стан та строк проведення мобілізації, зокрема, Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 236/2025 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" продовжено з 9 травня 2025 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб, Указ Президента України від 14 липня 2025 року №479/2025 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" продовжено з 7 серпня 2025 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , категорія обліку - військовозобов`язаний, дата уточнення даних 18.05.2024, при цьому наявна відмітка про те, що дані уточнено вчасно.

Згідно даних з електронного кабінету військовозобов`язаного "Резерв +" ОСОБА_1 у Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 21.10.2025 містяться відомості про розшук ТЦК та СП: порушення правил військового обліку, Адміністративні справи ст. 210 КУпАП, не прибуття за мобілізаційним розпорядженням, дата початку розшуку 21.10.2025.

Наслідком наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про розшук є здійснення адміністративного затримання та доставлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Зазначене вище свідчить про те, що відповідачем вчиняються активні мобілізаційні заходи по відношенню до позивача ОСОБА_1 .

Водночас, предметом позову у цій справі є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 24 червня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у семиденний термін розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 24 червня 2025 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з прийняттям відповідного рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок №560, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку №560 цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Пунктом 56 Порядку №560 встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Пунктом 60 Порядку №560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пункту 59 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується за допомогою застосування електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких військовозобов`язаний втрачає законні підстави для відстрочки.

Отже, надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на захист права на яку позивач подав до суду позов у цій справі, може бути здійснена особам, що мають статус військовозобов`язаних.

Натомість, після призову на військову службу особа набуває статусу військовослужбовця, що унеможливлює надання такій особі відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та неможливість продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, якщо ОСОБА_1 буде призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період до ухвалення рішення суду у цій адміністративній справі, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2023 у справі №260/1851/22 та у постанові Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №520/7954/22.

Суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23: "процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу".

Суд зазначає, що правомірність чи неправомірність оспорюваної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 24 червня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації буде встановлена судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи по суті, стверджувати на даний час про це неможливо.

Однак, невжиття заходів забезпечення позову, очевидно, може призвести до того, що ефективний захист права, на захист якого заявлено позов, стане неможливим. У разі задоволення позову в цій справі неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

Водночас, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі №440/14324/25 жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано виключно на збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті.

Обраний судом спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та не спричинить шкоди відповідачам чи іншим особам, оскільки у разі відмови у задоволенні позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_2 зможе здійснити призов позивача на військову службу під час мобілізації.

Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування. Суд розуміє, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у цьому випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що ефективний захист прав та інтересів заявника, на захист яких заявлено позов, стане неможливим.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за доцільне забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі № 440/14324/25.

Натомість, заява позивача про забезпечення позову в частині заборони будь-якому іншому територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, вчиняти будь-які дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та відправлення його на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі № 440/14324/25 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити відповідне звернення до органів Національної поліції щодо призупинення виконання доставки ОСОБА_1 до ТЦК та СП для складання протоколу, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі 440/14324/25, задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , який може здійснювати його призов як військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації. Встановлення заборони відправлення позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби як захід до забезпечення позову не може вважатись таким що відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається. Зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити відповідне звернення до органів Національної поліції суперечить видам забезпечення позову, встановленим статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідно до частини 1 цієї статті позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 440/14324/25 підлягає задоволенню частково.

Статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-156, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 440/14324/25 задовольнити частково.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі №440/14324/25.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач (боржник): ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Допустити ухвалу до негайного виконання.

Роз`яснити, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим, а також суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р.І. Молодецький