Справа № 460/16179/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2025 року м. Рівне №460/16179/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання з 28.01.1991 по 23.07.1991, призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 13.08.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорії 4), а тому, на думку позивача, він, як потерпілий від Чорнобильської катастрофи, має право на призначення пенсії на пільгових умовах. В подальшому, звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Проте, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки проживав в зоні радіаційного забруднення необхідну кількість років та має відповідний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 12.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки, а отже право на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у останнього відсутнє.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сарни Рівненської області. Зареєстроване місце проживання з 14.03.2019 м.Сарни, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області 04.03.1997.

Позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4 серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 08.07.1994.

Позивач був зареєстрований та проживає в м.Сарни Рівненської області з 06.03.1981 по 22.11.1988, з 20.11.1990 по 23.11.1995, з 23.11.1995 по 14.03.2019, з 14.03.2019 по даний час. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 м.Сарни до 01.01.2015 відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона), що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 06.05.2025 №2025/005828076, довідкою від 06.05.2025 №117/01-21.

13.08.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №14 від 20.08.2025 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за відсутності необхідної кількості років проживання у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки.

У цьому рішенні зазначено, що вік заявника становить 55 років 2 місяці, страховий стаж 39 років 1 місяць 20 днів. Документами підтверджено період проживання та роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 3 роки 9 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 28.01.1991 по 23.07.1991 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30.07.1988, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період проходження військової служби з 28.11.1988 по 30.10.1990 згідно військового квитка серії НОМЕР_4 від 27.10.1988, оскільки відсутні дані місця дислокації військової частини, період роботи з 24.01.1991 по 27.01.1991 та період проходження курсів з 28.01.1991 по 23.07.1991 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30.07.1988, оскільки місце знаходження закладів Львівська область, яка не відноситься до переліку населених пунктів зони посиленого радіологічного контролю. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 01.06.2030.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років, але не менше 15 років страхового стажу.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (абз-6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII).

При цьому, в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі №460/23707/22.

Предметом даного спору є право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», покликається на відсутність у позивача необхідного періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

При цьому, відповідачем у спірному рішенні не ставиться під сумнів наявність у позивача необхідного страхового стажу.

Так, механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

У підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, а саме:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Враховуючи цей перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, суд зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Наведене узгоджується з правою позицією Верховного Суду відображеною, зокрема, у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23, серед іншого, зазначив, що оскільки навчання зазвичай є тривалим періодом, протягом якого особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду.

Як встановлено судом, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 08.07.1994, позивач належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Однак, як вже зазначалось вище, у розумінні п.п. 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ.

При цьому, суд вважає, що факт проживання особи на території зони посиленого радіологічного контролю в цілях призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку засвідчують документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування, зокрема, довідка, видана на підставі офіційно підтверджених та достовірних відомостей. Разом з тим, на думку суду, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.

Як слідує з витягу з реєстру територіальної громади від 06.05.2025 №2025/005828076 та довідки від 06.05.2025 №117/01-21 позивач був зареєстрований та проживає з 06.03.1981 по 22.11.1988, з 20.11.1990 по 23.11.1995, з 23.11.1995 по 14.03.2019, з 14.03.2019 по даний час в м.Сарни Рівненської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Сарни Рівненської області до 01.01.2015 було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.

Разом з цим, згідно військового квитка серії НОМЕР_4 позивач проходив військову службу з 28.11.1988 по 30.11.1990. Інформація, щодо місця дислокації військової частини відсутня.

Водночас, інформації про місце дислокації військової частини, яка б давала підстави для однозначного висновку про її місцезнаходження на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, ані військовий квиток, ані жодний інший документ, який надавався позивачем до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії, не містять.

Такої інформації не містять й матеріали справи.

Крім того, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30.07.1988, позивач з 24.01.1991 по 27.01.1991 працював слюсарем з ремонту рухомого складу 2 розряду в цеху ТР-З тепловозів у Локомотивному депо Здолбунова Львівської залізничної дороги, з 28.01.1991 по 23.07.1991 проходив курси по підготовці помічників машиніста тепловозу у Львівській технічній школі машиністів локомотивів.

Місто Здолбунів та м.Львів згідно Постанови №106 не належить до населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC.

Суд наголошує, що періодичні приїзди на вихідні, канікули чи відпустки додому у період навчання чи роботи не є підтвердженням факту постійного проживання у відповідній зоні.

Відтак, вказані періоди роботи, проходження курсів та військової служби не враховується в період постійного проживання в зоні забруднення, оскільки норма статті 55 Закону №796-ХІІ чітко передбачає постійне проживання/працю у відповідній зоні.

Таким чином, станом на 01.01.1993 позивач прожив у зоні посиленого радіологічного контролю загалом становить 4 роки 2 місяці 13 днів.

Вказаний строк є достатнім для виникнення у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону №796-ХІІ.

У зв`язку з цим, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було зроблено хибний висновок про відсутність у позивача необхідного строку проживання на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років.

Відповідачем не заперечується та не ставилось під сумнів, що у позивача наявний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Виходячи з викладеного, рішення від 20.08.2025 №14 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоду навчання з 28.01.1991 по 23.07.1991, суд зазначає таке.

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 (дата набрання чинності Законом України № 1058-IV) порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон України №1788-XII).

Згідно із статтею 62 Закону України№1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту "д" статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії №14 від 20.08.2025 вбачається, що при обрахунку страхового стажу позивача не взято до уваги період навчання з 28.01.1991 по 23.07.1991, оскільки не зазначена інформація про присвоєння кваліфікації.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30.07.1988, позивач, зокрема:

З 24.01.1991 по 27.01.1991 працював слюсарем по ремонту рухомого складу 2 розряду в цеху ТР-З тепловозів у Локомотивному депо Здолбунова Львівської залізничної дороги (накази №56 та №57 від 24.01.1991);

28.01.1991 прийнятий в групу підготовки помічників машиністів тепловозів у Львівську технічну школу машиністів локомотивів (наказ №09 від 28.01.1991);

23.07.1991 направлений в розпорядження локомотивного депо Здолбунів по закінченню курсу навчання (наказ №104 від 22.07.1991).

01.08.1991 прийнятий помічником машиніста тепловозу по оборотному депо Сарни після закінчення курсів (наказ №611 від 01.08.1991).

Відповідно до пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, чинного на момент проходження позивачем навчання, крім роботи як робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також навчання в училищах та школах системи державних трудових резервів та системи професійно-технічної освіти (у ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищ) та в інших училищах, школах та на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації.

Отже, судом встановлено, що під час роботи позивач проходив навчання на курсах підвищення кваліфікації, а тому період навчання повинен бути зарахований до страхового стажу.

Водночас, суд звертає увагу, що присвоєння кваліфікації не є обов`язковою умовою для зарахування періоду навчання до страхового стажу, а відповідач безпідставно не врахував період навчання позивача до страхового стажу.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Однак, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити період навчання позивача.

Щодо позовних вимог щодо призначення пенсії, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях розрахунку страхового стажу, призначення пенсії.

Суд не може підміняти своїм рішенням компетенцію уповноваженого органу державної влади, через що вимоги про зобов`язання призначити пенсію задоволенню не підлягають.

З урахуванням встановлених обставин справи, положень законодавства та заявлених вимог, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 13.08.2025 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової позиції суду.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.08.2025 №14.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 28.01.1991 по 23.07.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2025 про призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд.83,м. Одеса,Одеська обл.,65012. ЄДРПОУ/РНОКПП 20987385)

Повний текст рішення складений 24.10.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО