Справа № 420/27328/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27328/24

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року про прийняття звіту про виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

29 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 з березня 2024 року грошового забезпечення у повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі, починаючи з березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року змінено з мотивів задоволення позовних вимог.

28.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить: встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2025 року по справі № 420/27328/24; зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області у встановлений судом строк подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду та постанови.

Обґрунтовуючи підставу для встановлення судового контролю позивач вказує, що на виконання рішення суду 04.04.2025 року йому виплачено 70919,43 грн та 2013,83 грн. Звернення до відповідача з вимогою надання детального розрахунку ним ігноруються. На переконання позивача відповідач ігнорує виконання рішення суду, оскільки продовжує нараховувати та виплачувати грошове забезпечення позивача у зменшеному розмірі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року задоволено заяву позивач про встановлення судового контролю.

Встановлено Головному управлінню Національної гвардії України строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 420/27328/24.

Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України в 30-дений строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 420/27328/24 із наданням доказів на підтвердження виконання рішення суду.

20.06.2025 року Головне управління Національної гвардії України подало звіт про виконання рішення суду.

На обґрунтування вказаного звіту вказано, що з метою фактичного та повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 420/27328/24 фінансово-економічним управлінням, як структурним підрозділом Головного управління НГУ у квітні 2025 року ОСОБА_2 за березень - жовтень 2024 року нараховано та виплачено посадовий оклад - 5920,00 грн, надбавка за вислугу років - 2651,36 грн, за листопад 2024 року (по дату ухвалення судового рішення - 12.11.2024) нараховано та виплачено посадовий оклад - 2368,00 грн, надбавка за вислугу років - 1080,54 грн. З суми грошового забезпечення ОСОБА_1 утримано 1,5 % військового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 51 від 03.04.2025 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року прийнято звіт та встановлено відповідачу новий строк для подання доказів отримання позивачем нарахованих сум на виконання рішення.

19.08.2025 року (та 25.08.2025 року поштою) від Головного управління Національної гвардії України до суду першої інстанції надійшов звіт про виконання рішення суду.

Для підтвердження виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 420/27328/24 фінансово-економічним управлінням, як структурним підрозділом Головного управління НГУ у квітні 2025 року ОСОБА_2 за березень - жовтень 2024 року нараховано та виплачено посадовий оклад - 5920,00 грн, надбавка за вислугу років - 2651,36 грн, за листопад 2024 року (по дату ухвалення судового рішення - 12.11.2024) нараховано та виплачено посадовий оклад - 2368,00 грн, надбавка за вислугу років - 1080,54 грн.

З суми грошового забезпечення ОСОБА_1 утримано 1,5 % військового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 51 від 03.04.2025, а також відомістю розподілу виплат АТ КБ «ПриватБанк» від 04.04.2025 року. Загальна сума перерахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 70 919,43 гривень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року прийнято звіт.

Не погоджуючись з прийняттям звіту та вказуючи, що рішення суду у даній справі не виконано, позивач подав апеляційну скаргу. ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до судових рішень у даній справі визначено протиправні дії відповідача щодо нарахування йому з 01 березня 2024 року грошового забезпечення, виходячи з розміру окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

В той же час, відповідач, на виконання рішення суду, здійснив перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.03.2024 року по 12.11.2024 року (дату ухвалення рішення суду першої інстанції у даній справі). У вказаний період грошове забезпечення обраховано з окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

У період після 12.11.2024 року відповідач знову нараховує та виплачує грошове забезпечення, виходячи з розміру окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Позивач, подаючи до суду першої інстанції заперечення на подані відповідачем звіти наголошував на протиправності дій Головного управління НГУ щодо здійснення нарахування та виплати йому грошового забезпечення після 12.11.2024 року без урахування судових рішень у даній справі, проте суд першої інстанції відповідні доводи залишив поза увагою та прийняв звіт.

За таких обставин апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 27.08.2025 року та прийняти нову, якою відмовити у прийнятті звіту та встановити відповідачу новий строк для його подання.

Відповідно до ст.311, ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи поданий відповідачем відзив, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано докази нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення судового контролю, позивач самостійно зазначив, що відповідачем на виконання рішення суду у даній справі 04.04.2025 року перераховано на його рахунок 70 919,43 грн. Однак позивач вважає, що відповідач не належно виконує рішення суду, оскільки перерахована сума є меншою.

Зокрема позивач наголошує, що відповідачем з 13.11.2024 року здійснюється нарахування йому грошового забезпечення здійснюється у відповідності до положення пункту 3 розділу XXVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 року.

Проте, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у даній справі однозначно визначено, що пункт 3 розділу XXVII Інструкції № 200 не підлягає застосуванню при нарахування позивачу грошового забезпечення, починаючи з 01.03.2024 року, як такий, що суперечить нормативно-правовим актам вищої юридично сили.

Отже, на переконання позивача відповідач діє не у відповідності до рішення суду, чим порушує його права та протиправно не виконує судове рішення.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що під час процедури судового контролю суд першої інстанції не перевіряв обставини виконання судового рішення, яке набрало законної сили 21.03.2025 року після 12.11.2024 року. Так само і відповідач не подав до суду звітів щодо виконання ним рішення після 12.11.2024 року.

Таким чином, суд першої інстанції не дослідив всіх обставин виконання рішення суду та передчасно прийняв звіт Головного управління Національної гвардії України.

Згідно з ч.11 ст.382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Отже, наведені норми процесуального права однозначно вказують, що у разі виконання рішення суду не в повній мірі, суд зобов`язаний встановити боржнику новий строк для подання звіту, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку наведеним заявником обставинам, колегія суддів дійшла висновку, що наявні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача шляхом встановлення ГУ НГУ строку для надання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та встановлення відповідачу строку для подачі звіту про виконання рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 311, 317, 382, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025року скасувати.

Ухвалити судове рішення, яким встановити Головному управлінню Національної гвардії України строк для надання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 420/27328/24.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України подати у 30 денний строк до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі № 420/27328/24, яке набрало законної сили у частині нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , починаючи з 13 листопада 2024 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко