Справа № 420/17828/25
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/17828/25

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

04.08.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Бітова А.І.

Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича та Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Люкс-КВ» до Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Люкс-КВ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 19.05.2025 року у виконавчому провадженні ВП №77989471, відповідно до якої за невиконання рішення суду на боржника ПП «ЛЮКС-КВ» накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 02.06.2025 року у виконавчому провадженні ВП №77989471, відповідно до якої, у зв`язку з повторним невиконанням рішення, на боржника ПП «ЛЮКС-КВ» накладено штраф на користь держави у подвійному розмірі 10200 грн.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги адміністративного позову, позивач зазначає, що під час винесення оспорюваних постанов приватним виконавцем проігноровано положення частини 1 статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також неможливість притягнення позивача до юридичної відповідальності за невиконання рішення суду іншим суб`єктом правовідносин, на якого судом покладено відповідний обов`язок.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року адміністративний позо задоволено у повному обсязі.

Суд визнав протиправною та скасував постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 19.05.2025 р. у виконавчому провадженні ВП №77989471 про накладення штрафу на Приватне підприємства «Люкс-КВ» в розмірі 5100 грн.

Визнав протиправною та скасував постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 02.06.2025 р. у виконавчому провадженні ВП №77989471 про накладення штрафу на Приватне підприємства «Люкс-КВ» в розмірі 10200 грн.

Стягнув з Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича на користь Приватного підприємства «Люкс-КВ» судовий збір в розмірі 2422,4 грн.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення постанов про накладення штрафів приватним виконавцем повністю проігноровано встановлений судом спосіб виконання рішення суду шляхом знесення самочинно збудованої будівлі силами і за рахунок Одеської міської ради. Не вжиття заходів, направлених на виконання рішення, до належного суб`єкта, безпосередньо вплинуло на обґрунтованість та правомірність накладення штрафів на позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Приватний виконавець Одеського виконавчого округу Парфьонов Георгій Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги щодо постанови про накладення штрафу від 19.05.2025 року залишити без розгляду, в іншій частині позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням пункту 1 частини 2 статті 287 КАС України та помилково не враховано, що звернення позивача із позовом щодо скасування постанови приватного виконавця від 19.05.2025 року у виконавчому провадженні ВП №77989471 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. відбулось з пропуском десятиденного строку з дня, коли позивач мав дізнатись про порушення його прав та інтересів. При цьому, позивач мав об`єктивну можливість ознайомитись з відповідною постановою приватного виконавця після відкриття виконавчого провадження №77989471 та доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження за відповідним ідентифікатором.

На переконання апелянта, судом першої інстанції також не надано належної правової оцінки положенням статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та обставинам справи і помилково не враховано, що проведеною перевіркою виконання рішення боржником приватним виконавцем встановлено як факт невиконання рішення суду так і відсутність у боржника поважних причин, що впливають на невиконання рішення суду. Зібрані матеріали виконавчого провадження достеменно підтверджують свідоме ігнорування боржником вимог рішення суду та приватного виконавця, тому накладення штрафу згідно оспорюваних постанов відбулось обґрунтовано та у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги щодо постанови про накладення штрафу від 19.05.2025 року залишити без розгляду, в іншій частині позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статті 287 КАС України, статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» та помилково не враховано презумпцію обов`язку особи знати про стан виконавчого провадження та своєчасно отримувати інформацію про вчинені виконавчі дії у виконавчому провадженні, одержавши доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження за відповідним ідентифікатором. Отже, день, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав та інтересів у зв`язку з винесенням постанови приватного виконавця від 19.05.2025 року у виконавчому провадженні ВП №77989471 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. не може визначатись довільно. В даному випадку, зібрані матеріали свідчать як про об`єктивну можливість позивача вчасно реалізувати своє право на оскарження в суді постанови приватного виконавця так і про порушення стороною виконавчого провадження строку звернення до із позовом у відповідній частині без поважних причин.

Апелянт також зауважує на тому, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Закону України «Про виконавче провадження» та обставинам справи і помилково не враховано, що позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні з виконання рішення у справі №916/959/22, не виконує судове рішення, повністю ігноруючи без поважних причин вимоги приватного виконавця. Встановлення судом іншого порядку виконання рішення суду, а саме силами і за рахунок Одеської міської ради, жодним чином не змінює характер зобов`язань, не звільняє боржника від обов`язку щодо належного та у повному обсязі виконання рішення суду. Таким чином, накладення на позивача штрафів згідно оспорюваних постанов відбулось обґрунтовано та правомірно, у межах повноважень приватного виконавця та з метою забезпечення виконання рішення суду.

Оскільки сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, від апелянта надійшла заява про розгляд справи без його участі, з огляду на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 311 КАС України.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Господарського суду Одеської області від 16 листопада 2023 року у справі №916/959/22 визнаyj незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Медвідь Ганни Станіславівни від 23.12.2020 р. за індексним номером 55882232 про внесення змін Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Припинено володіння ПП «Люкс-КВ» правом приватної власності на нежитлові будівлі площею 448,4 кв.м за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Зобов`язано ПП «Люкс-КВ» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 140,8 кв.м за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1, шляхом знесення розташованої на ній самочинно збудованої будівлі під літ. «Б» площею 197,5 кв.м.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 березня 2024 року рішення Господарського суду Одеської області від 16 листопада 2023 року у справі №916/959/22 скасовано частково та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Припинити володіння Приватного підприємства «Люкс-КВ» правом приватної власності на нежитлові будівлі площею 197,5 кв.м за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Зобов`язати Приватне підприємство «Люкс-КВ» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 140,8 кв.м за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1, шляхом знесення розташованої на ній самочинно збудованої будівлі під літ. «Б» площею 197,5 кв.м.».

На виконання вищевказаної постанови 22.04.2024 року місцевим господарським судом видано наказ у справі №916/959/22 про зобов`язання ПП «Люкс-КВ» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 140,8 кв.м за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1, шляхом знесення розташованої на ній самочинно збудованої будівлі під літ. «Б» площею 197,5 кв.м.

З метою забезпечення виконання вказаної постанови Південно-західного апеляційного господарського суду в частині знесення самочинно збудованої будівлі 27.05.2024 року Одеською міською радою направлено до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про примусове виконання судового рішення.

31.05.2024 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжиком Валерієм Вікторовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №75189188.

18.06.2024 постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання рішення суду на боржника ПП «ЛЮКС-КВ» накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Зазначений штраф сплачено боржником у повному обсязі.

23.08.2024 постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з повторним невиконанням рішення суду, на боржника ПП «ЛЮКС-КВ» накладено штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. Зазначений штраф сплачено боржником у повному обсязі.

В подальшому, виконавче провадження №75189188 закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконано без його участі).

14.02.2025 року Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про встановлення порядку виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 березня 2024 року у справі №916/959/22.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11 березня 2025 року встановлено порядок виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20 березня 2024 року у справі №916/959/22, відповідно до якого суд визначив, що звільнення ПП «Люкс-КВ» самовільно зайнятої земельної ділянки площею 140,8 кв.м за адресою: м. Одеса, просп. Небесної сотні (Маршала Жукова), 75/1, слід здійснити шляхом знесення розташованої на ній самочинно збудованої будівлі під літ. «Б» площею 197,5 кв.м силами і за рахунок Одеської міської ради.

З метою забезпечення виконання згаданої постанови в частині знесення самочинно збудованої будівлі 05.05.2025 року Одеською міською радою направлено заяву про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича.

05.05.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №77989471.

19.05.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем прийнято постанову у виконавчому провадженні №77989471 про накладення на ПП «Люкс-КВ» штрафу у розмірі 5100 грн.

19.05.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем прийнято постанову у виконавчому провадженні №77989471 про накладення на ПП «Люкс-КВ» штрафу у розмірі 10200 грн.

Згідно постанов приватного виконавця, підставою для їх прийняття стало не виконання без поважних причин боржником ПП «Люкс-КВ» судового рішення у справі №916/959/22.

Не погоджуючись з накладенням штрафів, посилаючись на неправомірність та обґрунтованість постанов приватного виконавця, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

У частині 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду (пункт 9).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Слід враховувати, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно частини 1 статті 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У зв`язку із чим, виконавець, зокрема, але без виключення, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII).

Частиною 3 вказаної статті Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, у тому числі право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частин 1, 2 статті 75 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених правових норм показав, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів.

Виконання чинних виконавчих документів покладається в обов`язок органів державної виконавчої служби.

Зосередження у Конституції України та конвенційному законодавстві на обов`язковості судових рішень дає підстави для висновку про те, що виконання судового рішення має відбуватись у порядку та спосіб, встановлені відповідним виконавчим документом. Лише дотримання такої чіткої процедури і свідчитиме про повне та фактичне виконання рішення суду.

Судом першої інстанції, за результатом аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», також вірно зауважено на тому, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Такий вид відповідальності настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений виконавцем. Сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язання не може бути достатньою підставою для відповідальності боржника, необхідно з`ясовувати причини, що призвели до невиконання зобов`язання у відведений боржнику строк.

Слід враховувати, що відповідно до частин 1, 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вказані положення господарського процесуального законодавства не містять виключного переліку обставин, які є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Водночас, такими є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, або роблять неможливим виконання судового рішення.

Під зміною чи встановленням способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття судом нових заходів для реалізації судового рішення, які сприятимуть забезпеченню його виконання.

Повертаючись до обставин справи, слід враховувати, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі зобов`язано Приватне підприємство «Люкс-КВ» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею шляхом знесення розташованої на ній самочинно збудованої будівлі.

В подальшому, ухвалою суду у справі №916/959/22, суд встановив спосіб виконання рішення шляхом знесення розташованої на земельній ділянці самочинно збудованої будівлі силами і за рахунок Одеської міської ради.

Підставою для прийняття приватним виконавцем оспорюваних постанов про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 гривень та у подальшому в подвійному розмірі, а саме у сумі 10200 гривень, стало не виконання Приватним підприємством «Люкс-КВ» виконавчого документа у справі №916/959/22 з урахуванням встановленого судом порядку виконання рішення.

Отже, в даному випадку, як правильно встановив суд першої інстанції, накладення штрафів згідно оспорюваних постанов відбулось без урахування встановленого судом порядку виконання судового рішення, а саме силами та за рахунок Одеської міської ради. Однак, у постановах приватного виконавця та під час судового розгляду стороною відповідача не зазначається, які саме дії Приватного підприємства «Люкс-КВ» призвели до невиконання судового рішення з урахуванням встановленого судом порядку виконання рішення.

З наведеного слідує, що приватний виконавець не врахував дійсні обставини справи та встановлений судом порядок виконання судового рішення, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для притягнення позивача до юридичної відповідальності у виді накладення штрафів згідно оспорюваних постанов, лише з огляд на той факт, що рішення суду залишається не виконаним.

Щодо доводів апелянтів про пропуск позивачем строку звернення з адміністративним позовом в частині скасування постанови приватного виконавця від 19.05.2025 року ВП №77989471, колегія суддів враховує, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлено статтею 287 КАС України.

Відповідно до положень частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

За правилами пункту 1 частини 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до адміністративного суду, позивач у клопотанні про поновлення строку звернення із позовом зазначав, що про оспорювану постанову від 19.05.2025 року ВП №77989471 учасник дізнався лише 02.06.2025 року, одержавши засобами електронного зв`язку наступної постанови приватного виконавця від 02.06.2025 року про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Позивач зазначав, що до цього часу (02.06.2025 року) будь-які повідомлення про прийняте приватним виконавцем рішення позивач не одержував. Слід враховувати відсутність у поданих учасниками матеріалах доказів, що свідчать про фактичне одержання (вручення) позивачеві оспорюваної постанови від 19.05.2025 року ВП №77989471.

Доводи апелянтів про те, що позивач мав скористатись відомостями з виконавчого провадження, а відтак мав об`єктивну можливість самостійно дізнатись про прийняте виконавцем рішення, не можна визнати обґрунтованими та такими, що достеменно підтверджують факт доведення учаснику виконавчого провадження змісту відповідної постанови виконавця.

В контексті спірних обставин справи, що склались між сторонами, слід враховувати, що звернення з позовними вимогами про оскарження постанови виконавця від 19.05.2025 року ВП №77989471 відбулось 04 червня 2025 року. З наведеного слідує, що подання позовної заяви відбулось із незначною затримкою десятиденного терміну після самого прийняття постанови виконавцем. На переконання апеляційного суду, зазначені обставини не дають безумовні підстави вважати наявними правові підстави для неприйняття позовної заяви до розгляду.

У зв`язку з чим, доводи апелянтів про необхідність залишення позовних вимог без розгляду не знаходять свого обґрунтованого підтвердження.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича та Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.І. Бітов

Ю.М. Градовський