Справа № 420/5486/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5486/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Вербицької Н.В., Федусика А.Г.,

за участю секретаря Мунтян С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 року у справі №420/5486/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

У С Т А Н О В И В:

20 лютого 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі позивач, податковий/контролюючий орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості, а саме:

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 56757 грн. 38 коп.

В обґрунтування позовних вимог податковим органом зазначено, що платник податків ОСОБА_1 , на підставі узгоджених податкових зобов`язань та розрахунку податкового боргу, має суму податкової заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 56757 грн. 38 коп. У зв`язку з відсутністю добровільної сплати платником податків заборгованості, контролюючий орган уважає, що наявні підстави для стягнення податкового боргу у судовому порядку у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 03 червня 2025 року прийнято судове рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 56757 грн. 38 коп.

Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог вмотивований тим, що за відсутності добровільної сплати платником податку суми узгодженої заборгованості наявні підстави для стягнення податкового боргу у судовому порядку.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не є власником об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 514,6 кв. м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Як стверджував скаржник, стосовно обставин безпідставної реєстрації нежитлових приміщень за відповідачем, наявна кримінальна справа №523/5446/19 по кримінальному провадженню №0000001 від 02.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України. Окрім того, скаржник звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, на підставі яких виник податковий борг, ОСОБА_1 не отримував.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судом першої та апеляційної інстанцій, Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення, яким визначено грошові зобов`язання ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

- №0-1554 від 13.04.2021 року за 2020 рік на суму 22279 грн. 18 коп.;

- №0-1554 - UA0073549 від 09.04.2024 року за 2023 рік на суму 34478 грн. 20 коп. (а.с.16, 19)

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення, податковим органом направлені на адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_2 .

Згідно до відомостей, які містяться на копіях поштових конвертів, поштові відправлення повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення Укрпошти із зазначенням причин такого невручення, а саме «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с.14,17)

Як з`ясовано апеляційним судом, доказів оскарження зазначених вище податкових повідомлень-рішень матеріали справи не містять.

Згідно із податкової вимоги Головного управління ДПС в Одеській області №0-1554 від 29.10.2021 року за ОСОБА_1 рахується податковий борг у сумі 22279 грн. 08 коп.

Податкова вимога №0-1554 від 29.10.2021 року направлялась податковим органом на адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_2 та згідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена відповідачу - 13.11.2021 року. (а.с.7)

Доказів оскарження вказаної податкової вимоги форми «Ф» №0-1554 від 29.10.2021 року матеріали справи не містять.

У відповідності із розрахунку податкового боргу станом на 22.01.2025 року податкова заборгованість ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить 56757 грн. 38 коп. (а.с.9)

При цьому, матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем податкової заборгованості у розмірі 56757 грн. 38 коп. в добровільному порядку.

Враховуючи те, що вище зазначена сума боргу перед бюджетом самостійно не сплачена відповідачем, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом про її стягнення.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки і у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Пунктом 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України установлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно із пункту 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Якщо згідно із нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями статті 56 Податкового кодексу України установлено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

За положенням пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, яка оскаржується, вважається неузгодженою.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У свою чергу, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.2 якої передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 згаданої статті).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Приписами пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України установлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання, у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.

Як установлено апеляційним судом, податковий борг ОСОБА_1 зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 56757 грн. 38 коп. виник внаслідок несплати грошового зобов`язання згідно до податкових повідомлень-рішень від 20.06.2023 року №2-1503 - UA0073907.

Вище зазначені податкові повідомлення-рішення, направлялось ГУ ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 . Згідно до відомостей, які містяться на копіях поштових конвертів, поштові відправлення повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення Укрпошти із зазначенням причин такого невручення, а саме «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с.14,17)

З огляду на викладене, апеляційний суд вказує про те, що податковий орган виконав свій обов`язок щодо направлення на адресу ОСОБА_1 податкового повідомленням-рішення:

- №0-1554 від 13.04.2021 року за 2020 рік на суму 22279 грн. 18 коп.;

- №0-1554 - UA0073549 від 09.04.2024 року за 2023 рік на суму 34478 грн. 20 коп. (а.с.16, 19)

Судова колегія наголошує, що доказів оскарження та скасування у судовому порядку прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №0-1554 від 13.04.2021 року та №0-1554 - UA0073549 від 09.04.2024 року до суду першої та апеляційної інстанцій не надано, а матеріали справи таких відомостей не містять.

За таких обставин, грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями №0-1554 від 13.04.2021 року та №0-1554 - UA0073549 від 09.04.2024 року, вважається узгодженими.

Відтак, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

Як убачається з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-1554 від 29.10.2021 року.

Податкова вимога №0-1554 від 29.10.2021 року направлялась податковим органом на адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_2 та згідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена відповідачу - 13.11.2021 року. (а.с.7)

Доказів оскарження вказаної податкової вимоги форми «Ф» №0-1554 від 29.10.2021 року матеріали справи не містять.

У відповідності із розрахунку податкового боргу станом на 22.01.2025 року загальна податкова заборгованість ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить 56757 грн. 38 коп. (а.с.9)

Разом з тим, відповідних належних доказів в підтвердження сплати відповідачем, визначеної суми податкового боргу до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

У зв`язку з несплатою у добровільному порядку суми узгоджених грошових зобов`язань, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області.

Разом з цим, судова колегія уважає безпідставними доводи скаржника про те, що позивач не є власником об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 514,6 кв. м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , з огляду на таке.

Так, предметом позову у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або відсутності такого факту.

При цьому, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно із яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у даній справі.

В межах розгляду даної справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

У свою чергу, оцінка податкового правопорушення, на підставі якого контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту, а саме податкового повідомлення-рішення.

Сталою та послідовною є практика Верховного Суду (зокрема справи № 640/17763/21, №160/13436/22), відповідно до якої у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу установленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме:

- факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження;

- факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань;

- факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.01.2025 року у справі №460/2820/24.

Як установлено апеляційним судом вище, податкові повідомлення-рішення №0-1554 від 13.04.2021 року та №0-1554 - UA0073549 від 09.04.2024 року та податкова вимога №0-1554 від 29.10.2021 року надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення, а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.

Решта доводів відповідача, викладених у апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди з податковим повідомленням-рішенням, внаслідок несплати зобов`язань за якими виник спір у цій справі.

Попри це, як вже неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у наведених вище справах, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковими повідомленнями-рішеннями.

Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Ця судова практика є сталою, чіткою та послідовною й підтверджується, крім наведених вище, постановами Верховного Суду у справах №440/18128/21, №300/2859/22, № №640/25601/20, №160/9696/22, №480/13804/21, №160/13436/22, №160/5021/19, № 160/10776/21, №160/7345/20.

Отже, у межах цього апеляційного провадження, з огляду на відповідну судову практику, передбачені процесуальним законодавством вимоги та повноваження, суд апеляційної інстанції не може надавати правову оцінку доводам ОСОБА_1 у контексті протиправності нарахування йому зобов`язань згідно із податковими повідомленнями-рішеннями №0-1554 від 13.04.2021 року та №0-1554 - UA0073549 від 09.04.2024 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 з дотриманням вимог, передбачених КАС України, не позбавлений права подати позов про визнання протиправними та скасування вказаних вище податкових повідомлень-рішень, доводи про неправомірність яких фактично наведені у апеляційній скарзі.

Підсумовуючи вище викладене, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що ж стосується доводів скаржника про недотримання судом попередньої інстанції порядку надісланні процесуальних документів в цій справі на адресу відповідача, яке у свою чергу позбавило можливості ОСОБА_1 реалізувати право на подання відзиву, судова колегія зауважує про таке.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 25.02.2025 року судом першої інстанції зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

Згідно до відповіді на запит від 25.02.2025 року, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.24)

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 року залишено без руху позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Для усунення недоліків поданої позовної заяви позивачу надано строк на їх усунення шляхом подання до суду доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками.

На виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 року, 02 квітня 2025 року представником Головного управління ДПС в Одеській області подано до суду відповідні докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року прийнято позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Копія ухвали про відкриття провадження від 23 квітня 2025 року направлена засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_2 .

Згідно до відомостей, які містяться на копії поштового конверту, поштове відправлення повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення Укрпошти із зазначенням причин такого невручення, а саме «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с.35-36)

Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі розміщена на сайті Судова влада України, Одеський окружний адміністративний суд (https://adm.od.court.gov.ua/sud1570/).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270) у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Відтак, невручення поштового відправлення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року про відкриття провадження у справі) за зареєстрованим місцем проживання відповідача з незалежних від суду причин, свідчить про те, що судом першої інстанції вжито усіх заходів з метою повідомлення сторони про відкриття провадження по справі.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, відповідно до положення п.4 ч.6 ст.251 КАС України є підставою вважати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року про відкриття провадження у справі такою, що вручена відповідачу.

За таких обставин, доводи відповідача про невиконання судом першої інстанції обов`язку щодо належного повідомлення його про відкриття провадження по справі, а також не надіслання копії позовної заяви з додатками на його адресу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 року у справі №420/5486/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 23.10.2025 року.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька А.Г. Федусик