Справа № 520/9467/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 р. Справа № 520/9467/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сагайдак В.В.) від 11.08.2025 по справі № 520/9467/25

за позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля"

до Харківської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПП "Торговий дім "Золота миля", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000167/2 від 04.04.2025р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000195.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 по справі № 520/9467/25 позовні вимоги задоволено.

Визнано противоправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000167/2 від 04.04.2025р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000195.

Стягнуто з Харківська митниця Держмитслужби на користь Приватного підприємства Торговий дім Золота миля (ідентифікаційний код 34470937, місцезнаходження: 61001, Харківська область, місто Харків, проспект Героїв Харкова, будинок 135-А) судовий збір у сумі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію що міститься у ціновій базі ЄАІС, митне оформлення яких вже здійснено. Джерелом інформації для даного Рішення по товарам є наявна у митного органу цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: ЕМД від 25.01.2025 UA500500/2025/002274 (25UA74U7), код товару згідно з УКТ ЗЕД , назва товару: «Насіння кунжуту не для сівби…», країна походження IN (Індія), умови поставки CIF, вага нетто 19500 кг. Обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості товару за першим методом (за ціною угоди), передбаченого ст. 58 МКУ наведене у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000167/2 від 04.04.2025. ПП «Торговий дім «Золота миля» у зв`язку з незгодою із зазначеним вище рішенням скористалося правом на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до положень ч. 7 ст. 55 МКУ за ЕМД №25UA50U4 від 04.04.2025. З огляду на це, вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000167/2 від 04.04.2025. винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. Вказує, що оскаржувана картка відмови вичерпала свою дію фактом її виконання позивачем шляхом здійснення декларування товарів за новою митною декларацією. Також посилається на те, що судом неправильно здійснено розподіл судових витрат.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.04.2025 року ПП «Торговий Дім «Золота Миля» було подано до Харківської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 25UA93U2 щодо оформлення товару Насіння кунжуту білого, чистота 99,90% - 22000,00 кг 880 мішків. Врожай 2024р. Облущене, висушене та очищене. Врожай 2024р. Сфера застосування -харчова промисловість. Кінцевий термін використання січень 2027р., що надійшов в рамках Контракту № BO-224-101221 від 10.12.2021р. з Компанією KIRIT TRADERS (Індія).

Специфікацією № 18 від 26.12.2024р. до Контракту № BO-224-101221 від 10.12.2021р. передбачено поставку товару: 1) Насіння білого кунжуту, ощелущене, висушене, врожаю 2024 р., чистота 99,90%; в кількості 22000,00 MT нетто, за ціною: US $ 1880,00 за одну метричну тонну, на умовах CIR, Гданськ, Польща (Incoterms 2020), вартістю 41360,00 доларів США. Загальна вартість товару за цією специфікацією становить 41360,00 (сорок одна тисяча триста шістдесят доларів США 00 центів). Відхилення: +/-5% від кількості кожної окремої позиції.

На підтвердження заявленої у митній декларації № 25UA93U2 від 04.04.2025р. митної вартості товару, яка становить 43675,80 доларів США та відповідно 1805671,21 грн. разом з декларацією позивачем до митного органу були надані наступні документи: Сертифікат якості ALR/KT/5 від 30.01.2025; Пакувальний лист б/н від 14.01.2025; Проформа інвойс 61/24-25 від 27.12.2024; Інвойс HS-106/24-25 від 14.01.2025; Коносамент 248935037 від 24.01.2025; ЗД накладна 31515846 від 23.03.2025; T1 MRN25PL322080NUBRHFK1 від 19.03.2025; Фітосанітарний сертифікат PSC81JAM від 16.01.2025; Сертифікат про походження FOKIA/2025/016/0180733А/00002503 від 30.01.2025; Платіжне доручення про оплату за товар 815 від 30.12.2024; Платіжне доручення про оплату за товар 851 від 12.03.2025; Транспортний рахунок від 24.03.2025; Калькуляція б/н від 14.01.2025; Прайс лист б/н від 26.12.2024; Страховий поліс SSI100 від 30.01.25; Контракт BO-224-101221 від 10.12.2021; Специфікація 18 від 13.11.2024; Додаткова угода до контракту 2 від 07.03.2023; Додаткова угода до контракту 3 від 29.12.2023; Транспортний договір 23-17 від 28.07.2022; Декларація про відсутність ГМО б/н від 14.01.2025; Декл. виробника б/н від 14.01.2025; Лист б/н від 02.01.2023; Комерційна пропозиція б.н від 26.12.2024.

04.04.2025р. митницею було направлено запит (Повідомлення) б/н до МД № 25UA93U2 декларанту, в якому зазначено, що при проведенні перевірки документів, що були надані до митного оформлення, виявлено наступне. Документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; -транспортно-експедиційні рахунки, рахунки експедиційних витрат, заявки перевезення, договори, рахунки збереження товарів в місце призначення, рахунки завантаження-розвантаження контейнера/товару, портові збори тощо. - каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом на вимоги ст. 254 Митний кодекс України - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476.

04.04.2025р. (№ 25/26/146) ПП «Торговий Дім «Золота Миля» були надані митному органу додаткові документи та пояснення в яких зазначено, що згідно наданих декларантом документів можливо визначити всі складові митної вартості оцінюваних товарів за ціною угоди, а декларантом надано вичерпний перелік документів згідно норм митного Кодексу України щодо підтвердження складових частин заявленої митної вартості оцінюваного товару за ціною угоди та методу її визначення.

04.04.2025 року Харківською митницею Державної митної служби України було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000195 та прийнято рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000167/2 від 04.04.2025р.

Не погодившись з прийнятими митним органом рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем у жодному документі не зазначено та не надано доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності або ознаки підробки та відповідач не надав підтверджень того, що декларант у декларації митної вартості зазначив не усі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, разом з декларацією підприємством позивача (його декларантом) до митного органу були надані наступні документи: Сертифікат якості ALR/KT/5 від 30.01.2025; Пакувальний лист б/н від 14.01.2025; Проформа інвойс 61/24-25 від 27.12.2024; Інвойс HS-106/24-25 від 14.01.2025; Коносамент 248935037 від 24.01.2025; ЗД накладна 31515846 від 23.03.2025; T1 MRN25PL322080NUBRHFK1 від 19.03.2025; Фітосанітарний сертифікат PSC81JAM від 16.01.2025; Сертифікат про походження FOKIA/2025/016/0180733А/00002503 від 30.01.2025; Платіжне доручення про оплату за товар 815 від 30.12.2024; Платіжне доручення про оплату за товар 851 від 12.03.2025; Транспортний рахунок від 24.03.2025; Калькуляція б/н від 14.01.2025; Прайс лист б/н від 26.12.2024; Страховий поліс SSI100 від 30.01.25; Контракт BO-224-101221 від 10.12.2021; Специфікація 18 від 13.11.2024; Додаткова угода до контракту 2 від 07.03.2023; Додаткова угода до контракту 3 від 29.12.2023; Транспортний договір 23-17 від 28.07.2022; Декларація про відсутність ГМО б/н від 14.01.2025; Декл. виробника б/н від 14.01.2025; Лист б/н від 02.01.2023; Комерційна пропозиція б.н від 26.12.2024.

Разом з тим, за наслідком розгляду цих документів, Харківською митницею Державної митної служби України було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000195 та прийнято рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000167/2 від 04.04.2025р.

Підстави прийняття такого рішення наведені у графі 33.

Надаючи оцінку висновкам, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що окрім наданих до митного органу пакету документів, який наведений вище, позивачем на запит відповідача щодо надання додаткових документів надані наступні пояснення:

щодо надання виписки з бухгалтерської документації, ПП «Торговий дім «Золота миля» повідомило, що разом з митною декларацією №25UA93U2 від 04.04.2025р. було надано митному органу Проформа інвойс 61/24-25 від 27.12.2024р.; Інвойс HS-106/24-25 від 14.01.2025; платіжне доручення про оплату за товар 815 від 30.12.2024р.; платіжне доручення про оплату за товар № 851 від 12.03.2025р.; Транспортний рахунок від 24.03.2025р.;

стосовно надання транспортно-експедиційних рахунків, заявок перевезення, договорів тощо, ПП «Торговий дім «Золота миля» повідомило, що разом з митною декларацією №25UA93U2 від 04.04.2025р. митному органу було надано Коносамент 248935037 від 24.01.2025р.; ЗД накладну 31515846 від 23.03.2025р.; T1 MRN25PL322080NUBRHFK1 від 19.03.2025р. Транспортний рахунок від 24.03.2025р.; Транспортний договір 23-17 від 28.07.2023р.;

щодо надання каталогів, специфікації, загальних прейскурантів (прайс-листи) виробника товару, ПП «Торговий дім «Золота миля» повідомило, що разом з митною декларацією №25UA93U2 від 04.04.2025р. було надано митному органу Прайс лист б/н від 26.12.2024р.; Калькуляція б/н від 14.01.2025р.;

щодо надання копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ), ПП «Торговий дім «Золота миля» повідомило, що такий документ не був наданий продавцем товару;

стосовно надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями повідомлено, що на цей час ПП «Торговий дім «Золота миля» не має таких висновків.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що прайс-лист не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, натомість прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Отже, прайс-лист є документом довільної форми.

У постанові від 02.06.2022 у справі № 460/2674/20 Верховний Суд звертав увагу на постанову від 23.10.2020 у справі №810/690/17 де Верховний Суд вказував, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.

Також суд зазначає, що декларація країни відправлення (експортна декларація) не є документом, що підтверджує митну вартість товару або її складові у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, тому не надання такої декларації до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості та може лише додатково надаватися митному органу за її наявності.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 року в справі № 815/6805/17.

Надаючи оцінку доводам апелянта про в частині ненадання додатку до договору про надання послуг № 23-17 від 28.07.2023 згідно з розділом 3.1, що за твердженням митного органу спричинило неможливість перевірки правильності порядку розрахунків щодо зазначеної партії товарів відповідно до ВМД №25UA93U2 від 04.04.2025, судом встановлено, що договір про надання послуг № 23-17 від 28.07.2023 це договір, укладений між ПП «Торговий дім «Золота миля» (Замовник) та Stream Trade Europe LTD, Бургас, Болгарія (Виконавець) про надання послуг організація міжнародних морських і інтермодальних перевезень зовнішньоторговельних вантажів.

Наданий до митного оформлення транспортний рахунок № від 24.03.2025 містить обов`язкове посилання на договір № 23-17 від 28.07.2023 та відповідає його змісту і суті.

На підтвердження розрахунків щодо зазначеної партії товарів відповідно до митної декларації № 25UA93U2 від 04.04.2025 митному органу були надані платіжні інструкції № 815 від 30.12.2024 та № 851 від 12.03.2025, що містять відомості про суму коштів, яка перерахована за товар, найменування цього товару, посилання на номер і дату контракту, інвойсу та специфікації.

У зв`язку з цим, доводи апелянта про неможливість перевірки правильності порядку розрахунків щодо зазначеної партії товарів відповідно до митної декларації №25UA93U2 від 04.04.2025 є необґрунтованими та відхиляються судом.

Що стосується доводів відповідача про відсутність перекладу супровідного документа T1 № MRN25PL322080NUBRHFK1 від 19.03.2025 (ст. 254 МК України), колегія суддів зазначає, що документ T1 це транзитна декларація, яка супроводжує товари при переміщенні через території країн-учасниць Європейського Союзу та інших країн, що беруть участь у загальній транзитній системі, без сплати мит та податків.

При цьому, MRN (Master Reference Number) це унікальний 18-значний буквено-цифровий код, який надається будь-якій митній декларації в ЄС, включаючи Т1, що дозволяє як митним органам, так і учасникам перевезення контролювати переміщення вантажу.

Документ Т1 дозволяє переміщувати товари, імпортовані з-за меж ЄС, через територію ЄС без сплати митних платежів до прибуття до кінцевого пункту.

Отже, документ Т1 не є документом, що визначає митну вартість товару і може бути досліджений лише у сукупності всіх транспортних документів, наданих Декларантом до митного оформлення, а тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Надаючи оцінку доводам апелянта про не підтвердження документально відомостей стосовно такої складової митної вартості як транспортування, не надання договору зазначеного в графі 3 залізничній накладній № 31515846 від 23.03.2025, не підтвердження витрат на зберігання товару у порту призначення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До транспортних документів можуть належати: рахунок-фактура, акт виконаних робіт від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат.

Таким чином, законодавством не передбачений вичерпний та єдиний перелік документів, які підтверджують транспортні витрати імпортера при ввезенні товару. Основною вимогою законодавства до таких документів є наявність в них інформації щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з пп. 1 п. 6, п. 10 ст. 58 гл. 9 МК України митна вартість товару включає витрати на навантаження, вивантаження товару, транспортування товару, яке здійснюється до порту митної території України.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ПП «Торговий дім «Золота миля» (Замовник) та Stream Trade Europe LTD, Бургас, Болгарія (Виконавець) був укладений договір № 23-17 від 28.07.2023 про надання послуг організація міжнародних морських і інтермодальних перевезень зовнішньоторговельних вантажів.

На виконання умов цього договору Stream Trade Europe LTD виписав рахунок: № від 24.03.2025 на загальну суму 3088,00 євро, у т. ч. за послуги вивантаження / навантаження / транспортування експедирування Гданськ Гливице, Польща - Мостиська, Україна на суму 2 088,00 євро та за послуги транспортування - експедирування Мостиська - Харків, Україна на суму 1000,00 євро.

Таким чином, загальні витрати на транспонування вантажу за контрактом № BO-224- 101221 від 10.12.2021 за межами митної території України склали 2088,00 євро (відповідно 95741,27 грн.), у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що позивачем не підтверджені документально відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування (правильність розподілу транспортних витрат за межами митної території України) є необґрунтованими та суперечать змісту документів наданих декларантом до митного оформлення разом з ВМД № 25UA93U2 від 04.04.2025 (коносамент № 248935037 від 24.01.2025; ЗД накладна № 31515846 від 23.03.2025; T1 MRN25PL322080NUBRHFK1 від 19.03.2025; транспортний рахунок № від 24.03.2025; страховий поліс SSI100 від 30.01.25; транспортний договір № 23-17 від 28.07.2022).

Також суд враховує, що умовами ппп. 2.3.2 пп. 2.3 договору № 23-17 від 28.07.2023 про надання послуг передбачено, що Виконавець (Stream Trade Europe LTD) має право залучати до виконання своїх обов`язків третіх осіб від свого імені та укладати з ними відповідні договори.

Скориставшись цим правом, Stream Trade Europe LTD залучив до виконання своїх зобов`язань по вказаному договору TОB «Н`ЮНІТ», який в свою чергу залучив ЗД-перевізника, що підтверджено ЗД накладною № 31515846 від 23.03.2025.

При цьому, ненадання Декларантом до митного органу транспортного договору, зазначеного у ЗД накладній № 31515846 від 23.03.2025, пояснюється тим, що ПП «Торговий дім «Золота миля» не є стороною вказаного договору і не може надавати договори третіх осіб, які були залучені Stream Trade Europe LTD до виконання умов договору № 23-17 від 28.07.2023.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 5.1 контракту № BO-224-101221 від 10.12.2021 умови поставки товару встановлюються згідно з правилами Інкотермс-2020 і визначаються як CIF Одеса, Україна, якщо інші умови поставки не зазначені в специфікаціях.

До митного оформлення разом з митною декларацією № 25UA93U2 від 04.04.2025 ПП «Торговий дім «Золота миля» була надана митному органу специфікація № 18 від 26.12.2024, умовами п. 1 якої поставка товару здійснюється згідно правил Інкотермс-2020: CIF Гданськ Польща.

Умови поставки CIF Інкотермс-2020 означають, що продавець зобов`язаний організувати та оплатити доставку товару до узгодженого порту призначення, яким за наявними у справі доказами є порт Гданськ, Польща.

Отже, витрати з транспортування по маршруту Mundra India-Gdansk Poland були включені у вартість товару, що підтверджується інформацією, зазначеною у калькуляції б/н від 14.01.2025, наданій до митного оформлення.

Крім того, відповідно до умов CIF Інкотермс-2020 до обов`язків продавця відноситься не лише організація та оплата транспортування товару до зазначеного порту призначення, але і оплата страхування вантажу на період перевезення до порту призначення (страховий поліс SSI100 від 30.01.25), здійснення експортного митного оформлення, завантаження товару на борт судна.

Судом встановлено, що надана митному органу калькуляція б/н від 14.01.2025 відображає витрати, понесені постачальником KIRIT TRADERS (Індія) та ці витрати включені до митної вартості у відповідності до норм п. п. 1 п. 6, п. 10 ст. 58 гл. 9 МК України.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що задекларований рівень митної вартості товарів за ВМД № 25UA93U2 від 04.04.2025 нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями Держмитслужби України раніше, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Крім того, рішення про коригування митної вартості складається тільки на ту партію товару, яка проходить митне оформлення і не може впливати на подальше оформлення інших товарів (партій товарів) по ціні, вказаній у попередніх рішеннях про коригування митної вартості.

Доводи апелянта про те, що при виконанні митних формальностей за спірною митною декларацією спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає такими, що не стосуються обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.

Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

При цьому, відповідач обмежився лише посиланням на номер митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа № 400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Крім того, суд зазначає, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17).

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Що стосується рішення суду в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем заявлені вимоги визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.001962 сформулював правовий висновок відповідно до якого, при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Суд також враховує правові висновки, викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 27.08.2024 по справі № 120/15468/23, згідно яких рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле. Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що в цьому випадку розмір ставки судового збору за подання позовної заяви мав визначатися виходячи з розміру ставки, визначеного за подання позову майнового характеру, а ціна позову - як різниця між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена митним органом в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару і у цій справі складає 128819,07 грн.

Тобто, сплачувати судовий збір окремо, за оскарження картки відмови, з урахуванням позиції Верховного Суду, не вимагається.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою або суб`єктом владних повноважень, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Разом з тим, оскільки згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору

Враховуючи вищевикладене, за подання адміністративного позову слід було сплатити 2422,40 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб х коефіцієнт 0,8).

Натомість, при зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 4844,80 грн. та відповідно при вирішенні спірних правовідносин суд першої інстанції стягнув витрати зі сплати судового збору у цьому ж розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, а саме шляхом викладення третього абзацу резолютивної частини тексту судового рішення в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Держмитслужби () на користь Приватного підприємства «Торговий дім «Золота миля» () сплачений судовий збір у сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) 40 коп.».

При цьому, інша частина сплаченої суми судового збору у розмірі 2422,40 грн. може бути повернута позивачу, як сума сплаченого судового збору у більшому розмірі, шляхом подання відповідної заяви до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 по справі № 520/9467/25 змінити шляхом викладення третього абзацу резолютивної частини тексту судового рішення в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Держмитслужби () на користь Приватного підприємства «Торговий дім «Золота миля» () сплачений судовий збір у сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) 40 коп.».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 по справі № 520/9467/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко