Справа № 120/14518/25
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

24 жовтня 2025 р. Справа № 120/14518/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення у належному розмірі за період з 18.12.2022 року по 20.05.2023 року.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку пропущенням строку звернення.

На виконання вимог ухвали представником позивача надано клопотання про поновлення строку звернення до суду, що мотивоване тим, що позивачем фактично не пропущено строку звернення, оскільки останній дізнався про порушення його права з моменту отримання листа від військової частини.

Надаючи оцінку викладеному, суд керується таким.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Суд зауважує, що позивача звільнено зі служби з 09.10.2024 року.

У разі відсутності певних нарахувань, позивач мав реальну можливість ініціювати запити щодо цих виплат або звернутися до суду у тримісячний строк, визначений статті 233 КЗпП України.

Водночас активні дії щодо з`ясування обставин, пов`язаних із грошовим забезпеченням, позивач почав вчиняти лише у серпні 2025 року, тобто понад півтора роки після звільнення з військової служби.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише після отримання листа відповідача з інформацією щодо нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення, адже момент, у який позивач дізнався про отримані ним суми свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд зауважує, що останній не був позбавлений можливості звернутися у рамках розумного строку за деталізованими розрахунками.

З урахуванням цього, подання позову лише у жовтні 2025 року, при тому, що момент, коли позивач мав об`єктивну можливість дізнатися про порушення своїх прав настав значно раніше, свідчить про пропущення передбаченого статті 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду.

Окрім того, суд відхиляє доводи представника позивача щодо не розповсюдження строку звернення на період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Так, згідно з пунктом 1Глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаною нормою карантин визначено безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, однак не підставою для фактичного незастосування строків звернення.

Тобто вказаною статтею учасникам процесу надано можливість звернення до суду у період дії карантину без обґрунтовувати поважність причин пропуску строку для вирішення трудового спору.

Водночас, із завершенням карантину такий обов`язок строку за період з моменту набрання чинності нової редакції КЗпП поновлено.

Відтак, в заяві про поновлення строку звернення не містить підстав, які б вказували на пропущення строку звернення до суду з поважних причин.

Таким чином, недоліки ухвали не усунуто позивачем у встановлений строк та спосіб.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Окремо суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альчук Максим Петрович