Справа № 260/6307/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/6307/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) лейтенанта ОСОБА_2 від 19.06.2025 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, рішенням начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) з персоналу 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) лейтенантом ОСОБА_3 від 19.06.2025 було відмовлено в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 з причини відсутності підстав на право перетинання Державного кордону під час воєнного стану, а саме було вказано на мобілізаційний вік позивача (54 роки).

Позивач вказує, що відповідно до повідомлення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 22.09.2021 стосовно нього прийнято рішення про оформлення документів для виїзду на постійне проживання до Словацької Республіки. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12.11.2021 №5908 позивача знято з реєстрації місця проживання у зв`язку з вибуттям на постійне місце проживання до Словаччини.

Відповідно до довідки військовозобов`язаного, виїжджаючого за кордон від 22.10.2021 №212, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 в Київській області ОСОБА_1 знято з військового обліку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Словацької Республіки. Також Відповідно до інформації, вказаної у електронному військово-обліковому документі ОСОБА_1 позивача виключено з військового обліку з категорією обліку невійськовозобов`язаний.

Таким чином, у зв`язку із тим, що позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних відповідно ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та є невійськовозобов`язаним, що підтверджується інформацією, вказаною у його електронному військово-обліковому документі, позивач вважає що він мав право на перетин державного кордону України. До того ж, він неодноразово безперешкодно користувався таким правом, маючи необхідність ввозити транспортні засоби та іншу гуманітарну допомогу, пов`язану із своєю активною волонтерською діяльністю на користь Сил Оборони.

Вважаючи рішення про відмову у перетинанні державного кордону від 19 червня 2025 року протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі, якою зобов`язано відповідача надати суду в термін 7 днів з дня отримання даної ухвали, копії всіх документів , які пред`явив позивач для перетину державного кордону, в якому йому було відмовлено оскаржуваним рішенням.

19 серпня 2025 року на виконання вимог суду відповідачем подано витребовувані докази.

27 серпня 2025 року від НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що рішення про відмову в перетині державного кордону має одноразовий характер (акт індивідуальної дії). Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

В рішенні НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19 червня 2025 року начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (Тип А) лейтенантом ОСОБА_3 позивачу відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

Щодо причин відмови у оскаржуваному рішенні чітко зазначено: «… громадянину ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону згідно Правил перетинання державного кордону України затвердженими постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року».

Таким чином, позовні вимоги Позивача, щодо протиправності та скасування рішення начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (Тип А) лейтенанта ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України від 19.06.2025, є помилковими та безпідставними, оскільки службові особи НОМЕР_2 прикордонного загону діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

01 вересня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вказано, що позивач після введення військового стану в Україні внаслідок військової агресії російської федерації активно займається волонтерською діяльністю. За період з 2022 по 2025 роки ОСОБА_1 було зроблено вагомий внесок та надається постійна допомога Збройним Силам України у боротьбі з агресором. Усі вищевказані поїздки за кордон були здійснені ОСОБА_1 з єдиною метою: допомога ОСОБА_4 у протидії російським загарбникам.

Вказує, що позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних відповідно ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та є невійськовозобов`язаним, що підтверджується інформацією, вказаною у його електронному військово-обліковому документі. 14 разів, які передували останній спробі перетину державного кордону прикордонна служба безперешкодно пропускала Позивача для виїзду за кордон, а 19.06.2025 вирішила заборонити виїзд. Тобто три роки були підстави для такого виїзду, а 19.06.2025 раптом зникли. Тим паче, що всі випадки перетину кордону були здійснені ОСОБА_1 не у власних цілях, а з ціллю допомогти ОСОБА_4 у боротьбі з ворогом.

Отже, вважає, що позивач мав право на перетин державного кордону України, а Відповідач безпідставно та протиправно відмовив йому у цьому праві своїм рішенням.

Обставина встановлені судом

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 та відповідно до ст.11 вказаного паспорту, він знятий 12.11.2021 року з реєстрації місця проживання у м. Ірпінь Київської області.

Також у паспорті міститься штамп без зазначення реквізитів уповноважених осіб: оформлено виїзд на постійне проживання Словаччина 24.11.2024.

22.09.2021 року Центральне Міжрегіональне управління Державної міграційної служби України надіслало на адресу ОСОБА_1 , лист у якому повідомило наступне:

«Повідомляємо, що на підставі поданої Вами заяви, прийнято рішення про оформлення документів для виїзду на постійне проживання до Словацької Республіки яке дійсне до 20.03.2022 року.

Для завершення процедури оформлення документів вам необхідно:

- зняти з реєстрації місце проживання в Україні, надати довідку про зняття з реєстрації та копію;

- надати до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, паспорти громадянина України для виїзду за кордон та паспорт громадянина України для проставляння в них штампа про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

Вказані документи Вам необхідно подати до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за адресою: вул. Березняківська, 4-а, каб. № 3.

До відома:

Довідка органу державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов`язань з такого податку подається до органів митного контролю під час перетину митного кордону України та с підставою для проведення митних процедур.»

Відповідно до Довідки про зняття з місця проживання від 12.11.2021 року №5908, яка видана Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради від 12.11.2021 року №5908, вбачається що ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання Словаччина.

Відповідно до Довідки на військовозобов`язаного, виїжджаючого за кордон від 22.10.2021 №212, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається що ОСОБА_1 знято з військового обліку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Словацької Республіки.

Згідно скріншоту від 05.07.2025 року військово-облікового документу Резерв+ встановлено, що ОСОБА_1 виключено з військового обліку. Категорія обліку: не військовозобов`язаний. Дійсний до: 05.07.2025. Підстава зняття/виключення: вибули на ПМЖ

Позивачем до матеріалів справи також було додано відповідь на адвокатський запит №30-07/2025-01 від 30.07.2025, наданий головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України; Лист прохання від 24.11.2022 №923 військової частини НОМЕР_4 , адресований Голові Львівської обласної військової адміністрації та Начальнику Львівської митниці; Акт прийому-передачі від 20.12.2022 про передачу благодійної допомоги військовій частині НОМЕР_4 ; Акт прийому-передачі від 20.12.2022 про передачу благодійної допомоги військовій частині НОМЕР_4 ; Акт прийому-передачі від 2023 року про передачу благодійної допомоги військовій частині НОМЕР_5 ; Акт прийому-передачі від 2023 року про передачу благодійної допомоги військовій частині НОМЕР_5 ; Лист-прохання від 09.02.2023 №65 в/ч НОМЕР_4 адресований Голові Львівської обласної військової адміністрації та Начальнику Львівської митниці»; Лист від 05.09.2023 №69/7317 в/ч НОМЕР_6 про надання благодійної допомоги, адресований Голові Закарпатської обласної військової адміністрації та Начальнику Закарпатської митниці про надання благодійної допомоги.

19.06.2025 року ОСОБА_1 , прибув до міжнародного пункту пропуску «Чоп» на Державному кордоні України з Угорською Республікою з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України.

Для здійснення прикордонного контролю позивач надав посадовій особі Державної прикордонної служби України такі документи:

- Паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 НОМЕР_7 .

- Військово-обліковий документ «Резерв+» (чинний до 05.07.2025; № у Реєстрі «Оберіг»: 29).

19 червня 2025 року, начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) лейтенантом ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_6 з причини: Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року»» громадянина України ОСОБА_7 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та «Правила перетинання державного кордону громадянами України» затвердженими постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року, відсутні підстави виїзду за кордон.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України закріплено право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати її територію, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначеному кореспондує стаття 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII (далі - Закон № 3857-XII), яка передбачає, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже вказаний перелік не містить статті 34 Конституції України, якою встановлено , що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону № 389-VIII).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24.01.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжений та триває на момент розгляду даної справи.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Загальний порядок перетину державного кордону України визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" (далі - Правила № 57).

Згідно з п. 2 Правил № 57 у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до п.п. 2-6 Правил № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в пунктах 1 і 2 частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також пункті 2-14 цих Правил.

Згідно з п. 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 (далі - Порядок № 1455) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ) у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації/

Поряд з цим, статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із п. 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Пунктом 79 Порядку № 1487 передбачено, що про взяття військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.

Вказане кореспондується також з нормами Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 (далі - Порядок № 559, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Військово-обліковий документ, відповідно до п. 1. Порядку № 559, є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа".

Згідно з нормами вказаного Положення, у військово-обліковому документі, серед іншого, проставляється відмітка про зняття (виключення) військовозобов`язаного з військового обліку.

Частинами 1, 3 ст. 14 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 №1710-VI (далі - Закон № 1710-VI) встановлено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.

Відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Відповідно до пп. 3 п. ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.

Зі змісту оспорюваного рішення встановлено, що громадянина України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України у зв`язку з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, оскільки зазначений громадянин не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Доводи позивача щодо протиправності рішення відповідача про відмову у перетині кордону ґрунтуються на тому, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із тим, що він виключений з військового обліку військовозобов`язаних, про що надав відповідачу під час здійснення контролю відповідні документи, перелік яких наведений вище.

З огляду на це, позивач вважає вказані обставини такими, що свідчать про наявність у нього права на перетинання державного кордону України, а обмеження його у цьому є порушенням приписів Конституції України щодо свободи пересування та вільно залишати територію України.

Як зазначено вище, право особи на вільний перетин державного кордону України може бути обмежене в умовах воєнного стану.

Суд зауважує, що станом на час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежене законодавством.

Втім, факт виключення з військового обліку не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Системний аналіз норм законодавства, що регламентують порядок здійснення військового обліку, свідчить, що документами, які посвідчують зняття особи з військового обліку, є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою.

Позивач помилково тлумачить норми законодавства, що регулюють порядок перетинання державного кордону громадянами України, і помилково пов`язує наявність у нього права на перетин кордону із виключенням з військового обліку.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 у справі № 600/2520/22-а.

Із наданих ОСОБА_1 доказів слідує, що позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних.

Варто відмітити, що документи про виключення з військового обліку засвідчують виключно питання військового обліку особи та не є достатнім підтверджуючим документом для перетину державного кордону позивачем в умовах воєнного стану.

Суд встановив, що крім паспорту громадянина України для виїзду за кордон, позивач для проходження прикордонного контролю надав:

- Паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 НОМЕР_7 .

- Військово-обліковий документ «Резерв+» (чинний до 05.07.2025; № у Реєстрі «Оберіг»: 29).

Беручи до уваги ту обставину, що позивач при перетині кордону не надав документів, які б підтверджували його право на перетин кордону, суд дійшов висновку про правомірність рішення від 19.06.2025 про відмову в перетині державного кордону України.

Поруч із цим необхідно підкреслити, що спірне рішення вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому за наявності на те законних підстав, які дійсно надають право позивачу на перетин державного кордону на виїзд з України, оскаржуване рішення жодним чином не створить перешкод для перетину кордону України.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі №380/572/23 зауважив, що з метою встановлення балансу між військовими потребами держави і обмеженням права громадянина на пересування в умовах дії особливого правового режиму воєнного стану, суб`єкти владних повноважень особливо повинні дотримуватися принципів статті 2КАС України, дія яких у цей період не обмежується і не скасовується.

Водночас, застосовуючи критерії статті 2 КАС України Верховний Суд у постанові від 17.08.2023 у справі № 380/7792/22 дійшов висновку, що враховуючи першочерговий пріоритет публічного інтересу, обумовлений безпрецедентним масштабом загрози для суверенітету та незалежності України, суд приходить до висновку, що спосіб реалізації державою у тих умовах прав, свобод та інтересів її громадян визначався потребою мобілізації оборонних людських та матеріальних ресурсів для забезпечення захисту державності, а тому є співмірним із застосованим до позивача обмеженням та не є свавільним.

При цьому варто зазначити, що обмеження певних категорій громадян у праві виїзду за кордон під час дії воєнного стану певною мірою є втручанням у приватне життя особи в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Однак, таке втручання у справі, що розглядається, прямо передбачено законом і має абсолютно легітимну мету, а відтак відсутні підстави для висновку про незабезпечення балансу між публічним інтересом суспільства та приватним інтересом позивача.

Суд вважає такий висновок застосовним також до справи, що розглядається.

Водночас суд звертає увагу, що застосовані щодо позивача підстави відмови у перетині держаного кордону є спеціальними обмеженнями, впровадженими в установленому Конституцією України порядку на період дії воєнного стану.

За таких обставин оскаржуване рішення про відмову в перетині державного кордону України прийняте уповноваженою службовою особою прикордонної служби в межах та на підставі наданих повноважень, відповідає визначеним у частині другій статті 2 КАС України критеріям, а тому є правомірним.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 14 частиною 1, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його виготовлення в повному обсязі.

СуддяЗ.Б.Плеханова