Справа № 320/38850/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,

представника позивача адвоката Макаренко Т.Д.,

представника відповідача Маланія М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (далі - позивач/апелянт/ТОВ «ЛЕМТРАНС») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач/Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 квітня 2024 року форми «Д» № 381/32-00-23-26/30600592, яким ТОВ «ЛЕМТРАНС» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 15 439 487, 00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 801 431, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про протиправність призначення та проведення позапланової виїзної документальної перевірки, за результатами якої було винесено спірне податкове повідомлення-рішення. Зокрема, контролюючий орган діяв з порушенням вимог Податкового кодексу України як щодо підстав, так і щодо порядку призначення перевірки. Підстави, наведені в наказі, не підтверджені належними доказами, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, що є обов`язковою умовою для призначення перевірки відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Крім того, під час її проведення контролюючим органом не було дотримано встановлених строків та процедур направлення запитів і отримання відповідей, чим позивача фактично позбавлено права надати пояснення та документи на підтвердження своєї позиції, гарантованого пунктом 17.1.6 статті 17 ПК України. Також зазначив, що питання, які стали предметом оскаржуваної перевірки, вже досліджувалися під час попередньої планової документальної перевірки, за результатами якої жодних порушень не встановлено, а тому повторне їх дослідження є безпідставним та суперечить положенням пункту 78.1.12 Податкового кодексу України. В акті перевірки відсутні належні посилання на документи чи офіційну інформацію компетентних органів Естонської Республіки, які б підтверджували заниження податкових зобов`язань або порушення правил оподаткування доходів нерезидента. Контролюючим органом неправомірно кваліфіковано платежі за договорами оренди залізничного рухомого складу як роялті, тоді як відповідно до положень Конвенції між Урядом України та Урядом Естонської Республіки та норм ПК України такі платежі підлягають оподаткуванню за правилами, визначеними для доходів від міжнародних перевезень, а не як роялті. Звернув увагу, що податкове повідомлення-рішення не містить детального розрахунку штрафних санкцій, як того вимагає підпункт 58.1.2 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, та не відповідає затвердженій формі, що є істотним порушенням імперативних вимог податкового законодавства. Крім того, контролюючим органом не було враховано принцип презумпції правомірності рішень платника податків, закріплений у пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, а також принцип пріоритетності норм міжнародного договору над національним законодавством у разі їх розбіжності, передбачений статтею 9 Конституції України та статтею 3 Податкового кодексу України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ЛЕМТРАНС».

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган правомірно призначив і провів позапланову виїзну документальну перевірку за підставами підпунктів 78.1.21 та 78.1.1 Податкового кодексу України (отримання від компетентного органу Естонії нової інформації щодо виплат та ненадання платником повного пакета запитуваних документів), належно вручив наказ і направлення на перевірку, а встановлені перевіркою обставини підтверджують заниження ТОВ «ЛЕМТРАНС» податку з доходів нерезидентів. Суд погодився з кваліфікацією спірних виплат на користь AS Operail/AS Operail Leasing як роялті у розумінні пункту 3 статті 12 Конвенції з Естонією (платежі за користування промисловим, комерційним або науковим обладнанням), тлумаченої з урахуванням Віденської конвенції та коментарів до Типової конвенції ООН/ОЕСР, які охоплюють зокрема рухомий склад, контейнери та інші транспортні засоби. Відтак до таких виплат підлягає застосуванню ставка 10 % за пунктом 2 статті 12 Конвенції, а не нульова ставка за статтею 21 («Інші доходи»), на яку посилався платник. Подані довідки про резидентство нерезидентів лише підтверджують право на застосування міжнародного договору, але не змінюють природи платежів. Доводи про повторність предмета перевірки відхилено, оскільки пункт 78.1.21 ПК України дозволяє нову перевірку за наявності інформації іноземного органу щодо вже перевірених періодів. Податкове повідомлення-рішення відповідає формі та містить необхідні розрахунки, а відповідач довів його правомірність за критеріями частини другої статті 2 КАС України.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЛЕМТРАНС», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначено, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Конвенції між Урядом України та Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування від 10 травня 1996 року та Податкового кодексу України, дійшовши помилкового висновку про віднесення лізингових платежів, сплачених на користь естонських компаній AS Operail та AS Operail Leasing, до категорії роялті у розумінні пункту 3 статті 12 Конвенції. Такі платежі мають кваліфікуватися як інші доходи відповідно до статті 21 Конвенції, що обґрунтовує правомірність застосування ставки 0 %. Також у скарзі наголошується, що контролюючий орган не довів порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, а суд першої інстанції безпідставно погодився з його висновками, не надавши належної оцінки доказам платника податків, у тому числі довідкам про резидентство нерезидентів та документам, отриманим від компетентного органу Естонської Республіки. Крім того, апелянт вказує на порушення судом принципу презумпції правомірності рішень платника податків, передбаченого пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки наявність двох можливих варіантів тлумачення положень Конвенції мала вирішуватись на користь платника податків. Крім того, перевірку проведено з порушенням вимог статті 78 ПК України, а рішення контролюючого органу не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав висновки суду першої інстанції та просив залишити рішення без змін. Зазначив, що перевірка ТОВ «Лемтранс» була проведена правомірно, з дотриманням вимог Податкового кодексу України, на підставі пунктів 78.1.1 та 78.1.21 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки контролюючим органом отримано інформацію від компетентних органів Естонської Республіки, яка свідчила про неправомірне застосування позивачем пільгової ставки податку при виплаті доходу нерезидентам AS Operail (AS EVR Cargo) та AS Operail Leasing. Перевірка призначена та проведена на законних підставах, наказ і направлення на перевірку були належним чином вручені головному бухгалтеру позивача, а тому доводи апелянта про порушення процедури перевірки є безпідставними. Під час перевірки встановлено факт заниження позивачем податкових зобов`язань із податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 15 439 487 грн у зв`язку з неправильною класифікацією лізингових платежів. Виплати на користь естонських компаній за користування рухомим складом підпадають під визначення «роялті» відповідно до пункту 3 статті 12 Конвенції між Україною та Естонією, а тому повинні оподатковуватися за ставкою 10 %, а не 0 %. Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо невідповідності визначення терміну «роялті» положенням Податкового кодексу України, оскільки згідно з міжнародним договором, ратифікованим Україною, перевага надається правилам Конвенції. Крім того, він зазначив, що посилання позивача на внутрішні положення податкового чи транспортного законодавства (зокрема, класифікацію основних засобів у групи) не впливають на правову кваліфікацію лізингових платежів як роялті.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до контрактів:

- № 9564 від 18 січня 2017 року, укладеного між ТОВ «ЛЕМТРАНС» (Орендар) та AS Operail (AS EVR Cargo), Республіка Естонія (Орендодавець), Орендодавець передає, а Орендар бере в оренду власні вагони Орендодавця у кількості 200 одиниць фітингових платформ моделей 13-2116, 13-1223, 13-470;

- № 9773 від 14 грудня 2017 року, укладеного між ТОВ «ЛЕМТРАНС» (Орендар) та AS Operail (AS EVR Cargo), Республіка Естонія (Орендодавець), Орендодавець передає, а Орендар бере в оренду власні вагони Орендодавця у кількості 30 одиниць піввагонів;

- № б/н від 29 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «ЛЕМТРАНС» (Орендар) та AS Operail (AS EVR Cargo), Республіка Естонія (Орендодавець), Орендодавець зобов`язувався надати у користування Орендарю Локомотиви технічно полагоджені серії С30М у кількості 2 (двох) одиниць.

Згідно з додатковими угодами від 30 червня 2021 року до вказаних договорів (контрактів), орендодавця AS Operail (код 11575850) замінено на AS Operail Leasing (код 14251485) - юридичну особу, зареєстровану в Республіці Естонія, яка є її податковим резидентом. Від зазначеної дати AS Operail Leasing виконує всі обов`язки та користується всіма правами орендодавця за цими договорами.

На користь нерезидентів Республіки Естонія AS Operail (AS EVR Cargo), код 11575850 та AS Operail Leasing, код 14251485, на підставі згаданих договорів ТОВ «ЛЕМТРАНС» здійснило виплату доходу нерезидента з джерелом походження з України у вигляді лізингової/орендної плати на загальну суму 4 780 986, 47євро (148 923 214, 40 грн) та застосувало пільгову ставку податку (0 %), скориставшись статтею 3, пунктами 103.1 та 103.2 статті 103 Податкового кодексу України та положенням пункту 1 статті 21 «Інші доходи» Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно від 10 травня 1996 року, а саме:

- 13 742 546, 65 грн (454 207 Євро) разом за 2017 рік;

- 21 049 442, 42 грн (656 531, 50 Євро) разом за 2018 рік;

- 32 214 690, 44 грн (1 115 516 Євро) разом за 2019 рік;

- 32 671 654, 36 грн (1 062 924 Євро) разом за 2020 рік;

- 33 830 593, 03 грн (1 050 720, 75 Євро) разом за 2021 рік;

- 13 930 466, 33 грн (402 947, 57 Євро) разом за 2022 рік;

- 1 483 821, 17 грн (38 139, 65 Євро) разом за три квартали 2023 року.

Для підтвердження взаємовідносин ТОВ «ЛЕМТРАНС» з AS Operail (AS EVR Cargo), Естонська Республіка (лізингова/орендна плата) та з метою з`ясування правомірності застосування пільгової ставки податку при виплаті доходу нерезиденту, до компетентного органу Естонської Республіки контролюючим органом було направлено спеціальний запит від 05 травня 2023 року № 5541/5/99-00-16-01-03-05. ДПС України листом від 28 вересня 2023 року № 24309/7/99-00-23-01-02-07 надано інформацію про отримання відповіді компетентного органу Естонської Республіки та копій документів щодо взаємовідносин ТОВ «ЛЕМТРАНС» з AS Operail (AS EVR Cargo), Естонська Республіка, (16 серпня 2023 року № 11-/18798-2, вх. ДПС від 28 серпня 2023 року № 82744/5).

Основний вид діяльності AS Operail є - вантажні залізничні перевезення, вторинна діяльність - ремонт та обслуговування іншої транспортної техніки, оренда залізничного транспорту та послуги експедиторських агентств.

Податковою та Митною Радою Естонської Республіки надано документальне підтвердження щодо взаємовідносин естонського підприємства AS Operail (AS EVR Cargo) з ТОВ «ЛЕМТРАНС»: контракти з додатковими угодами на оренду вагонів № 9564 від 18 січня 2017 року, № 9773 від 14 грудня 2017 року та № б/н від 29 січня 2019 року оренди локомотива. Крім того, іноземним компетентним органом надано реєстри платежів AS Operail (AS EVR Cargo) за 2018-2021 роки, які підтверджують оплату оренди вагонів, локомотива та ремонтних робіт.

В свою чергу, для зменшення ставки оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, враховуючи пункт 103.4 статті 103 Податкового кодексу України, ТОВ «ЛЕМТРАНС» надало довідки, які підтверджують, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а саме:

- Довідка про резидентство від 26 січня 2017 року, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що EVR Cargo, AS, реєстраційний код 11575850, Toompuiestee 35 Tallinn 15073 Harju maakond, є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 05 січня 2018 року, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує., що AS EVR Cargo, реєстраційний код 11575850, Toompuiestee 35 Tallinn Harju maakond, Estonia є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 07 вересня 2018 року, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail, реєстраційний код 11575850, Harju maakond, Tallinn, Metalli th 3,10615 Estonia є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 03 січня 2019 року № 8-8/317-1, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail, реєстраційний код 11575850, Harju maakond, Tallinn, Kristiine Linnaosa, Metalli th 3, 10615 Estonia є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 14 січня 2020 року, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail, реєстраційний код 11575850, Harju maakond, Tallinn, Kristiine Linnaosa, Metalli th 3, 10615 Estonia є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 18 січня 2021 року, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail, реєстраційний код 11575850, Harju maakond, Tallinn, Kristiine Linnaosa, Metalli th 3, 10615 Estonia є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 18 січня 2021 року, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail Leasing, реєстраційний код 14251485, Metalli th 3, Kristiine Linnaosa, Tallinn, 10615, Harju maakond, Estonia є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 21 січня 2022 року № 8-8.1/30926, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail Leasing, реєстраційний код 14251485, є резидентом Естонії.

- Довідка про резидентство від 23 січня 2023 року № 8-8.1/30284, видана податково-митним департаментом Республіки Естонія, підтверджує, що AS Operail Leasing, реєстраційний код 14251485, є резидентом Естонії.

За результатами аналізу отриманої інформації, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП встановлено неправомірне застосування пільгової ставки податку ТОВ «ЛЕМТРАНС» при виплаті доходу нерезиденту AS Operail (AS EVR Cargo), Естонська Республіка.

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП на підставі наказу від 21 лютого 2024 року № 52-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛЕМТРАНС», з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині оподаткування доходів, отриманих нерезидентом, із джерелом їх походження з України, при виплаті лізингової/орендної плати на користь AS Operail (AS EVR Cargo), код нерезидента 11575850, Республіка Естонія і AS Operail Leasing, код нерезидента 14251485, Республіка Естонія за період діяльності з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2023 року за результатами якої складено акт від 22 березня 2024 року № 257/32-00-23- 21/30600592.

Копію наказу від 21 лютого 2024 року № 52-п вручено особисто під розписку 26 лютого 2024 року головному бухгалтеру ТОВ «ЛЕМТРАНС» ОСОБА_1 .

З направленнями на право проведення перевірки від 22 лютого 2024 року № 40/32-00-23-19, № 41/32-00-23-19 також ознайомлено під підпис 26 лютого 2024 року головного бухгалтера ТОВ «ЛЕМТРАНС» ОСОБА_1 (направлення до наказу від 21 лютого 2024 року № 52-п).

Перевіркою встановлено порушення TOB «ЛЕМТРАНС» підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, з урахуванням пункту 2 статті 12 Конвенції, у результаті чого занижено податкові зобов`язання щодо утриманого податку з доходу нерезидента із джерелом походження з України, всього на суму 15 636 860 грн, у тому числі: за 2017 рік на суму 1 374 255 грн, за 1 квартал 2018 року на суму 569 080 грн, за 1 півріччя 2018 року на суму 1 139 019 грн, за три квартали 2018 року на суму 1 720 228 грн, за 2018 рік на суму 2 104 944 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 754 567 грн, за 1 півріччя 2019 року на суму 1 620 786 грн, за три квартали 2019 року на суму 2 514 977 грн, за 2019 рік на суму 3 221 469 грн, за 1 квартал 2020 року на суму 747 384 грн, за 1 півріччя 2020 року на суму 1 490 809 грн, за три квартали 2020 року на суму 2 427 208 грн, за 2020 рік на суму 3 464 538 грн., за 1 квартал 2021 року на суму 1 010 677 грн, за 1 півріччя 2021 року на суму 1 916 979 грн, за три квартали 2021 року на суму 2 848 732 грн, за 2021 рік на суму 3 758 955 грн, за 1 квартал 2022 року на суму 630 168 грн, за 1 півріччя 2022 року на суму 630 168 грн, за три квартали 2022 року на суму 1 236 639 грн, за 2022 рік на суму 1 547 830 грн, за 1 квартал 2023 року на суму 164 869 грн, за 1 півріччя 2023 року на суму 164 869 грн, за три квартали 2023 року на суму 164 869 грн.

ТОВ «ЛЕМТРАНС» не погодилось з висновками акту та надало до акту заперечення від 05 квітня 2024 року № 145 (вх. № 2398/6 від 08 квітня 2024 року) стосовно порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України з урахуванням пункту 2 статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки.

В ході розгляду матеріалів перевірки та враховуючи доводи позивача, викладені в запереченнях на акт перевірки, на засіданні постійної комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок було вирішено наступне:

1. Внести відповідні зміни у додатки до акту перевірки від 22 березня 2024 року № 257/32-00-23- 21/30600592:

Зведені дані щодо задекларованих ТОВ «ЛЕМТРАНС» та встановлених у процесі проведення перевірки сум податку на доход нерезидента за період, що перевіряється. Додаток 1;

Зведені дані щодо задекларованих ТОВ «ЛЕМТРАНС» та/або встановлених у процесі перевірки сум виплат на нерезидента та податку з доходу нерезидента із джерелом їх походження з України за період, що перевіряється. Додаток 2;

2. Викласти розділ IV «Висновок» акту перевірки від 22 березня 2024 року № 257/32-00-23- 21/30600592 таким чином:

«Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ЛЕМТРАНС» підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПКУ з урахуванням пункту 2 статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно від 10.05.1996року, у результаті чого занижено податкові зобов`язання щодо утриманого податку з доходу нерезидента із джерелом походження з України всього на суму 15 439 487 грн, у тому числі: за 2017 рік на суму 374 255 грн, за 1 квартал 2018 року на суму 569 080 грн, за 1 півріччя 2018 року на суму 1 139 019 грн, за три квартали 2018 року на суму 1 720 228 грн, за 2018 рік на суму 2 104 944 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 754 567 грн, за. 1 півріччя 2019 року на суму 1 620 786 грн, за три квартали 2019 року на суму 2 514 977 грн, за 2019 рік на суму 3 221 469 грн, за 1 квартал 2020 року на суму 747 384 грн, за 1 півріччя 2020 року на суму 1 490 809 грн, за три квартали 2020 року на суму 2 333 568 грн, за 2020 рік на суму 3 267 165 грн, за 1 квартал 2021 року на суму 1 010 677 грн, за 1 півріччя 2021 року на суму 1 916 979 грн, за три квартали 2021 року на суму 2 848 732 грн, за 2021 рік на суму 3 758 955 грн, за 1 квартал 2022 року на суму 630 168 грн, за 1 півріччя 2022 року на суму 630 168 грн, за три квартали 2022 року на суму 1 236 639 грн, за 2022 рік на суму 1 547 830 грн, за 1 квартал 2023 року на суму 164 869 грн, за 1 півріччя 2023 року на суму 164 869 грн, за три квартали 2023 року на суму 164 869 грн».

В результаті, на підставі висновків, викладених в акті перевірки, та зроблених за результатом розгляду заперечень платника податків, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2024 року № 381/32-00-23-26/30600592 форми «Д», відповідно до якого ТОВ «ЛЕМТРАНС» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 15 439 487, 00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 801 431, 00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з положеннями статті 1 ПК України цим Кодексом визначаються функції та правові засади діяльності контролюючих органів, передбачених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України (пункт 41.5 статті 41 ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Види, підстави та порядок проведення контролюючим органом перевірок регулюються главою 8 ПК України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- контролюючим органом після проведення документальної планової перевірки або документальної позапланової перевірки отримано інформацію та/або документи від іноземних державних органів, які стосуються питань, що були охоплені під час попередніх перевірок платника податків та свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Така перевірка проводиться виключно щодо питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Таким чином, положеннями ПК України прямо передбачено право контролюючого органу на проведення документальної позапланової перевірки у випадку, коли після проведення попередніх перевірок або в інших випадках контролюючий орган отримує нформацію від іноземних державних органів, яка стосується питань, що були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, та свідчить про порушення ним податкового, валютного чи іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З матеріалів справи слідує, що контролюючим органом після проведення документальної планової перевірки було отримано інформацію та документи від компетентного органу Естонської Республіки, які стосуються питань, що вже були охоплені під час попередніх перевірок платника податків та містять відомості, які можуть бути підставою для проведення перевірки.

ДПС України листом від 28 вересня 2023 року № 24309/7/99-00-23-01-02-07 проінформувала про отримання відповіді компетентного органу Естонії та копій документів щодо взаємовідносин ТОВ «ЛЕМТРАНС» з AS Operail (AS EVR Cargo).

За результатами аналізу наданої інформації встановлено ознаки заниження податкових зобов`язань та невідповідності фактичних обставин вимогам Конвенції, що, у свою чергу, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України є самостійною підставою для проведення документальної позапланової перевірки платника податків.

Також, згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із п.81.1 статтею 81 цього Кодексу

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Виходячи з зазначених положень податкового законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом дотримано вимоги ПК України щодо належного повідомлення позивача про проведення документальної позапланової перевірки. Копію наказу про проведення перевірки та направлення було вручено головному бухгалтеру ТОВ «ЛЕМТРАНС» особисто під розписку до її початку, що відповідає положенням пунктів 42.2, 78.4, 81.1 статей 42, 78, 81 ПК України.

Отже, підстав для визнання перевірки незаконною у зв`язку з порушенням порядку її призначення та повідомлення позивача не вбачається.

Щодо суті встановлених податковим органом порушень, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом розгляду у цій справі є встановлення податковим органом порушення позивачем податкового законодавства в частині оподаткування доходів нерезидента із джерелом їх походження з України, що полягало у невиконанні обов`язку щодо утримання та сплати до бюджету податку на доходи нерезидента при виплаті лізингових (орендних) платежів на користь компаній AS Operail (AS EVR Cargo) та AS Operail Leasing (Республіка Естонія) за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2023 року.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні; доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; тощо.

Відповідно до положень підпунктів 141.4.1, 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, роялті; фрахт та доходи від інжинірингу; лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди.

Резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4-141.4.5 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно із положеннями пунктів 103.1, 103.2, 103.4 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

З аналізу чинного на час спірних правовідносин законодавства у сфері оподаткування вбачається наявність права на звільнення від оподаткування доходів з джерелом їх походження з України (застосування зменшеної ставки податку) у разі виплати доходу нерезиденту, який є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. При цьому, підставою для такого звільнення (застосування зменшеної ставки податку) є надання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених статтею 103 ПК України, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що між позивачем та компанією AS Operail (AS EVR Cargo), яка в подальшому перейменована в AS Operail Leasing, укладено договори лізингу (оренди), відповідно до яких нерезидент (Республіка Естонія) передав позивачу у користування рухомий склад (вагони) на території України за плату. Факт виконання договорів підтверджується підписаними актами наданих послуг та здійсненими платежами на користь нерезидента протягом періоду з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2023 року, що не заперечується сторонами.

Зі змісту договорів вбачається, що вони визначають порядок приймання (з підписанням актів технічного огляду), умови експлуатації, технічного обслуговування та ремонту, доставку/повернення вагонів на визначені станції на території України, розмір і періодичність орендних (лізингових) платежів, порядок виставлення інвойсів та підтвердження наданих послуг актами. Право власності на рухомий склад до позивача не переходить, контрагент гарантує належні правові підстави володіння та розпорядження майном.

З метою застосування положень міжнародного договору про уникнення подвійного оподаткування між Україною та Естонією позивачем було надано довідки про резидентство компаній AS Operail (AS EVR Cargo) та AS Operail Leasing, видані компетентним податковим органом Республіки Естонія, які підтверджують їх статус як резидентів відповідно до умов Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Естонія про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень щодо податків на доходи та капітал.

Таким чином, фактичні обставини укладення та виконання договорів з нерезидентами, а також надання довідок про їх резидентство були належним чином встановлені та враховані судами при вирішенні спору щодо оподаткування доходів нерезидента із джерелом їх походження з України.

Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган в акті перевірки та під час розгляду справи, як в суді першої та апеляційної інстанцій не заперечував проти легітимності наданих позивачем довідок, які підтверджують, що нерезиденти є резидентами країни, з якою Україною укладено міжнародний договір.

Згідно з частиною першою статті 7 Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Естонія про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень щодо податків на доходи та капітал, яка набрала чинності для України 18 лютого 1998 року, прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність у другій Державі через таке постійне представництво, прибуток підприємства може оподатковуватися у цій другій Державі, але лише в тій частині, яка відноситься до цього постійного представництва.

Статтею 21 Розділу «Інші доходи» Конвенції встановлено, що види доходів резидента Договірної Держави, незалежно від джерела їх виникнення, про які не йде мова у попередніх статтях цієї Конвенції, оподатковуються тільки в цій Державі.

Положення пункту 1 цієї статті не застосовуються до доходів інших, ніж доходи від нерухомого майна, визначеного в пункті 2 статті 6 цієї Конвенції, якщо одержувач таких доходів є резидентом однієї Договірної Держави, здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво і надає в цій Державі незалежні особисті послуги через розташовану там постійну базу, і право або майно, у зв`язку з яким одержано дохід, дійсно пов`язані з таким постійним представництвом або постійною базою. В такому випадку, залежно від обставин, застосовуються положення статті 7 або статті 14 цієї Конвенції.

Орендований рухомий склад залізничного транспорту використовувався позивачем на території України.

Контролюючий орган, приймаючи оспорювані податкові повідомлення-рішення, вважав, що дохід, отриманий компаніями AS Operail (AS EVR Cargo) та AS Operail Leasing (Республіка Естонія) від орендної плати за користування позивачем рухомим складом, є доходом від надання права користування обладнанням (у тому числі транспортними засобами) та підлягає оподаткуванню відповідно до статті 12 Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Естонія, як роялті, за ставкою 10 відсотків.

Відповідно до підпункту 14.1.225 статті 14 ПК України роялті це будь-який платіж, в тому числі платіж, що сплачується користувачем об`єктів авторського права і (або) суміжних прав на користь організацій колективного управління, відповідно до Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Згідно із пунктами 1-3 статті 12 Конвенції роялті, які виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись тільки у цій другій Державі.

Однак ці роялті можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач є фактичним власником роялті, то податок, що визначається таким чином, не може перевищувати 10 процентів загальної суми роялті.

Термін роялті при використанні в цій статті означає платежі будь-якого виду, що одержуються як відшкодування за користування або за надання права користування будь-яким авторським правом на літературні твори, твори мистецтва або науки (включаючи кінематографічні фільми, будь-які фільми або плівки для радіомовлення чи телебачення), будь-які патенти, торгові марки, дизайн або модель, план, таємну формулу або процес, або за користування, або за надання права користування промисловим, комерційним або науковим обладнанням, або за інформацію, що стосується промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Отже, роялті означає платіж за користування або надання права на користування будь-яким правом, а не самим промисловим, комерційним або науковим обладнанням.

В контексті наведених норм Податкового кодексу України та зазначених міжнародних договорів вбачається, що йдеться про використання винятково інноваційного обладнання, пов`язаного з авторським правом, а не користування будь-яким обладнанням.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що орендовані позивачем фітингові платформи (вагони) належать до категорії промислового, комерційного або наукового обладнання у розумінні статті 12 Конвенції, охороняються авторським чи патентним правом або містять ознаки об`єктів інтелектуальної чи промислової власності. Відтак, відсутні підстави кваліфікувати плату за користування такими об`єктами як роялті.

Поряд з тим, Конвенція між Урядом України та Урядом Республіки Естонія про уникнення подвійного оподаткування не містить визначення терміна «промислове, комерційне або наукове обладнання». Згідно з пунктом 2 статті 3 Конвенції, якщо термін не визначений у ній, його значення визначається за законодавством держави, яка застосовує Конвенцію.

Відповідно до Закону України «Про залізничний транспорт» від 04 липня 1996 року № 273/96-ВР транспортні засоби - це залізничний рухомий склад (вагони, локомотиви, моторейковий транспорт) і контейнери.

Аналогічно, Закон України «Про транспорт» від 10 листопада 1994 року № 232/94-ВР відносить рухомий склад до елементів транспортної системи. Крім того, пункт 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» виокремлює «машини та обладнання» і «транспортні засоби» як різні групи основних засобів.

Отже, у розумінні національного законодавства залізничні вагони належать до категорії транспортних засобів, а не промислового чи наукового обладнання, тому плата за їх використання не може розглядатися як роялті у значенні статті 12 Конвенції.

Відповідно до Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1983 року об`єктами охорони промислової власності є патенти на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, товарні знаки, знаки обслуговування, фірмові найменування та вказівки про походження чи найменування місця походження, а також припинення недобросовісної конкуренції.

Отже, Паризька конвенція відносить до об`єктів промислової власності патенти на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, які можуть бути використані як патентовласниками (ліцензіарами), так і іншими особами тільки шляхом передачі їх третім особам в користування або право користування об`єктами промислової власності на підставі ліцензійних договорів (не договорів оренди), за що користувач (ліцензіат) виплачує правовласнику платежі у формі роялті.

Основним правом, заради якого, власне, й укладається ліцензійний договір, є право на винагороду та інші виплати за використання предмета ліцензії.

При цьому, саме поняття «роялті» передбачає платежі за користування або право на використання об`єктів інтелектуальної власності або об`єктів промислової власності - винаходи, корисні моделі, промислові зразки, тощо. При цьому залізничний вагон, контейнер не відповідає вищевказаним критеріям, оскільки є самохідним транспортним засобом та не охороняється авторським правом.

Таким чином, плата за користування обладнанням буде розглядатися як роялті тільки у випадку, якщо таке обладнання відповідає ознакам об`єктів промислової власності та має конструктивно-відокремлені частини, нові технічні рішення, на використання якого передаються авторські права на підставі ліцензійних угод.

Водночас, залізничний рухомий склад (вагони), що є предметом договору оренди не є інноваційним обладнанням, не охороняється авторським правом та не охоплюється поняттям промислове, комерційне або наукове обладнання у розмінні Конвенції між Урядом України і Урядом Литовської Республіки.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками експерта, викладеними у судовій економічній експертизі від 24 червня 2024 року № 6013/24-72, проведеній на замовлення позивача, згідно з якими, виходячи з положень Цивільного та Податкового кодексів України, а також предмета укладених між позивачем та компаніями AS Operail і AS Operail Leasing контрактів, плата за ними не має ознак роялті.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та його висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Виходячи із задоволення позовних вимог, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі.

З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 30 280, 00 грн відповідно до платіжної інструкції від 23 липня 2024 року № 5634; за подачу апеляційної скарги в розмірі 45 420, 00 грн відповідно до платіжної інструкції від 05 червня 2025 року № 2900, які слід стягнути з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ЛЕМТРАНС».

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26 квітня 2024 року форми «Д» № 381/32-00-23-26/30600592, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 15 439 487, 00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 801 431, 00 грн

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (адреса: 03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 46-46А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса: 49600, місто Дніпро, проспект Поля Олександра, будинок 57, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 75 700, 00 грн (сімдесят п`ять тисяч сімсот гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 22.10.2025.