Справа № 643/5524/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 р. Справа № 643/5524/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду міста Харкова (головуючий суддя І інстанції Афанасьєв В.О.) від 06.06.2025 року по справі № 643/5524/25

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 (смт.Шевченкове) Куп`янського районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Харківській області старшого лейтенанта Росторгуєва Романа Євгенійовича , Головного управління Національної поліції в Харківській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Салтівського районного суду м. Харкова з позовом до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Шнвченкове) Купянського районного відділу поліції ГУ НП у Харківській області старшого лейтенанта Росторгуєва Р.Є., Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати постанову серії ЕНА № 4408247 від 02.04.2025, а справу закрити.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 в задоволенні позову Данка Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області, Інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 (смт Шевченкове) Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області Росторгуєва Романа Євгеновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що дії позивача є законними, а відповідач неправильно застосував норми матеріального права. Відповідно до положень п. а пп. а п. 1.1.3.1 "Винятки, повязані з характером транспортної операції" Розділу 1.1.3 Додатку А до ДОПНВ "Загальні положення, що стосуються небезпечних речовин та виробів", Положення ДОПНВ не застосовуються до перевезення небезпечних вантажів приватними особами, коли ці вантажі упаковані для роздрібного продажу й призначені для їх власного споживання, використання в побуті, дозвілля або спорту за умови, що вжито заходів для запобігання будь-якому витоку вмісту в нормальних умовах перевезення. Коли такими вантажами є легкозаймисті рідини, що перевозяться в посудинах багаторазового використання, наповнених приватною особою або для приватної особи, то загальна кількість не повинна перевищувати 60 літрів на одну посудину й 240 літрів на 1 транспорту одиницю. Вказує, що інспектор посилався на п. "е" п. 1.7 Розділу 1 Загальні положення Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, що затверджені Наказом МВС України № 822 від 26.07.2004 , проте ці правила втратили свою чинність на підставі Наказу № 656 від 04.08.2018.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій проти задоволення заперечував та просив відмовити. В обґрунтування вимог вказав, що відповідно до п. 9 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС № 656 від 04.08.2018, при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, передбачене розділом 8.2.1 додатка В до ДОПНВ. Класифікація небезпечного вантажу зазначається у паспорті безпечності хімічної продукції, у випадках, передбачених ДОПНВ, - у транспортному документі. ADR допускає вивезення небезпечних речовин у дрібних обсягах, якщо вони: не перевищують певного ліміту (наприклад, до 60 л бензину в каністрах), призначені для особистих, побутових, сільськогосподарських або подібних потреб, але тільки якщо: це не становить серйозної небезпеки, речовини транспортуються в відповідній тарі, що виключає витік, займання тощо.

За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283,285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Від представника позивача та від представника ГУ НП в Харківській області до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, 02.04.2025 о 12:13 інспектором ВПД №1 Купянського РВП ГУ НП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Росторгуєвим Р.Є. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4408247 від 02.04.2025, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. .

Відповідно до змісту постанови серії ЕНА № 4408247, ОСОБА_1 02.04.2025 о 12:04 за адресою:с. Шевченкове, Дорога Чугуїв-Мілове 40, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI д.н.з. НОМЕР_1 перевозиввантаж, який належить до небезпечених, а сам паливо (бензин) обємом 140 літрів при цьому у водія транспортного засобу було відсутнє ДОПНВ - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення небезпеченого вантажу, чим порушив п. 22.5 ПДР - порушення правил перевезення небезпечного вантажу, чим порушив п. 22.5 ПДР - порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно керував транспортним засобом, перевозив бензин та не мав транспортного документу (ТТН), свідоцтва ДОНПВ про підготовку водіїв т.з., транспортна одиниця не була позначена табличками оранжевого кольору, не мав полісу страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, суду не надано, а ті обставини, на які посилається позивач як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за допущене правопорушення, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі: Закон України «Про дорожній рух») учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі ПДР) ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі: Закон України «Про Національну поліцію») визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.п. 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 22.5 ПДР України, дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами.

Порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, визначені Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656.

Пунктами 4, 5 розділу ІІІ Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів визначено, що контроль за дотриманням вимог, що стосуються дорожнього перевезення небезпечних вантажів, покладається на підрозділи поліції, а в пунктах пропуску через державний кордон - на компетентні органи. Контроль здійснюється посадовою особою, що має відповідні повноваження, передбачені в посадових інструкціях, та пройшла спеціальне навчання (перепідготовку) з питань перевезення небезпечних вантажів.

Згідно з п. 4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів при внутрішньому перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: копія договору страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів; транспортний документ, передбачений розділом 5.4.1 додатка А до ДОПНВ; свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка B до ДОПНВ, на кожну транспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в додатку 2 до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою); свідоцтво ДОПНВ про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі (далі - свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія), передбачене розділом 8.2.1 додатка B до ДОПНВ; письмові інструкції, передбачені розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ.

Пунктом 11 Розділу І Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів передбачено, що кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, позначена табличками оранжевого кольору, передбаченими ДОПНВ, в обов`язковому порядку укомплектовується таким обладнанням:

незалежно від номерів зразків знаків небезпеки, зазначених для них у Переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ:

не менш як одним противідкатним упором на кожний транспортний засіб, який має відповідати максимальній масі транспортного засобу та діаметру його коліс;

не менш як двома попереджувальними знаками (пристроями) з власною опорою (конусами із світловідбивною поверхнею, або миготливими ліхтарями жовтого кольору з автономним живленням, або знаками аварійної зупинки). Транспортна одиниця може комплектуватися цими попереджувальними знаками (пристроями) в будь-якій комбінації;

сигнальними жилетами підвищеної видимості із світловідбивними елементами для кожного члена екіпажу;

захисними рукавичками для кожного члена екіпажу;

переносними ліхтарями для кожного члена екіпажу. Ліхтарі не повинні мати відкритих металевих поверхонь, здатних призвести до іскроутворення;

засобами захисту очей (наприклад, захисними окулярами) для кожного члена екіпажу.

Відповідно до п. 9 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС № 656 від 04.08.2018, при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, передбачене розділом 8.2.1 додатка В до ДОПНВ.

Класифікація небезпечного вантажу зазначається у паспорті безпечності хімічної продукції, у випадках, передбачених ДОПНВ, - у транспортному документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проаналізувавши викладені норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необов`язковості мати письмові інструкції саме в кольоровому вигляді.

Як встановлено в суді першої інстанції шляхом дослідження та підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, позивач дійсно керував транспортним засобом, перевозив бензин та не мав транспортного документу (ТТН), свідоцтва ДОНПВ про підготовку водіїв т.з., транспортна одиниця не була позначена табличками оранжевого кольору, не мав полісу страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, ані до суду першої інстанції ані до апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Тобто, позивач має довести підставу позову, а відповідач - заперечення проти позову (постанова ВС від 14 березня 2018 року, справа № 760/2846/17).

Щодо доводів представника позивача про те, що інспектор посилався на пункти Наказу, який втратив чинність, колегія суддів зазначає таке.

Незважаючи на втрату чинності Наказом МВС № 822/2004, правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів регламентуються іншими нормативно-правовими актами, включно з чинним Наказом МВС № 656/2018 та положеннями Угоди ADR, яка має статус міжнародного договору, чинного на території України.

Відповідно до ADR: Пальне, таке як бензин (UN 1203), класифікується як небезпечний вантаж класу 3. Перевезення понад 60 літрів у переносних ємностях без належного обладнання, маркування, дозволу та підготовки є порушенням вимог ADR.

ADR допускає вивезення небезпечних речовин у дрібних обсягах, якщо вони: не перевищують певного ліміту (наприклад, до 60 л бензину в каністрах), призначені для особистих, побутових, сільськогосподарських або подібних потреб, але тільки якщо: це не становить серйозної небезпеки, речовини транспортуються в відповідній тарі, що виключає витік, займання тощо.

Перевищення порогу в 60 літрів анулює це виключення і вантаж вважається повноцінно небезпечним, незалежно від мети перевезення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи,

Колегія суддів уважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 06.06.2025 по справі № 643/5524/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складений 23.10.2025 року