Справа № 320/48527/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 жовтня 2025 року Київ № 320/48527/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач в особі представника 19.09.2025 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований 29.09.2025) до Національної поліції України.

Просить суд:

- визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період проходження служби на посадах рядового та начальницького складу в підрозділах податкової міліції з 15.01.2003 по 21.02.2012 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки;

- зобов`язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, період проходження ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) служби на посадах рядового та начальницького складу в податкової міліції з 15.01.2003 по 21.02.2012;

- зобов`язати Національну поліцію України здійснити перерахунок та виплату всіх сум грошового забезпечення з урахуванням зазначеного періоду та перерахувати кількість днів щорічної відпустки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), починаючи з 07.11.2015 по день набрання судовим рішенням законної сили.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

Згідно із частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Абзацом 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Позивач оскаржує дії Національної поліції України щодо відмови зарахувати період проходження служби на посадах рядового та начальницького складу в підрозділах податкової міліції з 15.01.2003 по 21.02.2012 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, у зв`язку із чим просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату всіх сум грошового забезпечення з урахуванням зазначеного періоду та перерахувати кількість днів щорічної відпустки позивача, починаючи з 07.11.2015.

Зі змісту позовної заяви слідує, що з 15.01.2003 по 21.02.2012 ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції Державної податкової служби України на посадах рядового та начальницького складу.

Наказом Державної податкової служби України № 383-о від 21.02.2012 та наказом МВС України № 183 о/с від 28.02.2012 ОСОБА_1 було відряджено для подальшого проходження служби до Головного управління МВС України в місті Києві.

21.02.2012 ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Солом`янського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві.

У подальшому позивач проходив службу на посадах рядового та начальницького складу в органах МВС до 06.11.2015.

06.11.2015 згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та підпункту «з» (у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації)) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС звільнений в запас Збройних Сил України на підставі наказу ГУ МВС України в м. Києві №1009 о/с від 06.11.2015.

07.11.2015 позивача призначено на посаду начальника відділення СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві відповідно до наказу № 1 о/с від 07.11.2015.

Із того часу він проходить службу в Національній поліції України на різних посадах рядового та начальницького складу.

На цей час позивач проходить службу на посаді начальника 5-го відділу управління стратегічних розслідувань у місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та має спеціальне звання полковник поліції.

13.09.2024 позивач звернувся до Національної поліції України з рапортом № 80621-2024 про зарахування періоду проходження служби в податковій міліції до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки у відповідності до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та надання інформації про вислугу років в календарному обчисленні зараховану йому при прийнятті на службу до Національної поліції, а саме, станом на 07.11.2015, а також розміру надбавки за вислугу років в поліції, та вислугу років в календарному обчисленні зараховану йому на дату відрядження для подальшого проходження служби у розпорядження МВС України, а саме станом на 21.02.2012.

08.10.2024 Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України на рапорт позивача надано відповідь № 890162024, що підстави для зарахування до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в податковій міліції відсутні, а також зазначив, що наказом Національної поліції України від 28.04.2016 № 263 о/с позивачу відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» установлено стаж служби поліції, який надає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 27.04.2016 становить 05 років 01 місяць 16 днів.

02.10.2024 листом №13379-2024 позивач звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в м. Києві про надання інформації про вислугу років в календарному обчисленні, зарахованої йому після відрядження для подальшого проходження служби до Головного управління МВС України в місті Києві, а саме станом на 21.02.2012, а також вказати розмір надбавки за вислугу років та яка вислуга років в календарному обчисленні зарахована позивачу станом на 06.11.2015, та про надання копії грошового атестату Державної податкової служби України, виданого у зв`язку з його відрядженням для подальшого проходження служби до Головного управління МВС України в місті Києві або інформацію щодо виплат грошового забезпечення, нарахованих відпусток та одноразової грошової допомоги станом на 21.02.2012.

На цей лист ліквідаційною комісією ГУМВС України в місті Києві було надано копію грошового атестату виданого ДПС у м. Києві № 9 від 29.12.2012 та витяг із наказу УМВС України на південно-західній залізниці № 44 о/с від 14.03.2014.

09.10.2024 листом №137062 позивач звернувся до УКЗ ГУНП у м. Києві про надання йому інформації про вислугу років в календарному обчисленні, зарахованої йому при прийнятті на службу до ГУНП у м. Києві, яка вислуга років в календарному обчисленні зарахована станом на 07.11.2015 та яка вислуга років зарахована позивачу станом на 26.04.2016.

На цей лист УКЗ ГУНП у м. Києві надано відповідь № від 21.10.2024 про те, що станом на 07.11.2015 позивачу було встановлено стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років 06 років 08 місяців 02 дні, що підтверджується наказом 84 о/с від 25.11.2015 та додатком до нього.

Відповідно до отриманих документів, згідно з грошовим атестатом виданим ДПС у м. Києві № 9 від 29.12.2012, наказом 298-о від 27.04.2007 станом на 01.04.2007, позивачу встановлено вислугу років 7 років 6 місяців 29 днів.

Суд констатує, що до спірних правовідносин установлений тримісячний строк, у той час як позивач визначив спірний період із 07.11.2015, за вирішенням спірного питання звернувся 13.09.2024, відповідь на яке отримав 08.10.2024, а з позовом звернувся до суду лише 19.09.2025, тобто з пропуском тримісячного строку, який обраховується з 09.10.2024.

До позовної заяви не додано заяву про поновлення строку звернення до суду, проте зазначено, що позов подано з дотримання строку, встановленого приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою, другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у редакції, чинній до 19.07.2022, передбачалось, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі до КЗпП України, і, відповідно, до частин першої, другої статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві.

Як установлено судом, спірні правовідносини виникли у період із 07.11.2015. Фактично, про порушення прав дізнався з відповіді 08.10.2024 на рапорт від 13.09.2024.

Із цим позовом звернувся лише 19.09.2025, тобто з пропуском тримісячного строку, який обчислюється з 09.10.2024.

Отже, зважаючи на зміст спірних правовідносин, позивачу, у цьому випадку, встановлено тримісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Як зазначив Верховний Суд у пункті 65 своєї постанови від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, що, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, Судова палата дійшла таких висновків: 65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»). 65.2. З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023.

Проте Судова палата зауважила, що, з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, відлік строку звернення до суду з позовом, у подібних цій справі правовідносинах щодо застосування строків звернення до суду, розпочався 01.07.2023 та мав би сплинути 30.09.2023 (пункт 80 постанови).

У силу вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Скрипка І.М.