Справа № 520/14572/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року № 520/14572/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.01.2023 № 0-2036 у сумі 9384,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.01.2023 № 0-2036 у сумі 9384,00 грн., на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Головним управлінням ДПС у Харківській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач володіє нежитловими приміщеннями 12 поверху № 12-6,12-6а, 12-6б, 12-7, 12-7а, 1/3 частини приміщень №12-15, 12-15а, 12-156 у нежитловій будівлі літ. Л-20 загальною площею 156,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкове повідомлення-рішення від 23.01.2023 № 0-2036 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за період 01.01.2021 року по 31.12.2021 року про визначення суми податкового зобов`язання в розмірі 9384,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням, наведеним у ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст.2 61 ПК України).

Як встановлено положеннями пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп.266.7.1 п.266 ст. 266 ПК України).

Згідно з Додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 р. № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) до 01.01.2019 року - будівлі промисловості та склади 0,25 відсотка, в подальшому підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18 набрав чинності з 01.01.2019 р. 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

У спірних правовідносинах контролюючим органом розраховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки із застосуванням ставки 1 відсоток.

При цьому, позивач посилався на те, що нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, які використовуються з метою здійснення робіт з комп`ютерного програмування та коворкінгу відповідно до Класифікатора класифікується за кодом 1241.9 «будівлі транспорту та засобів зв`язку інші» та, відповідно до пункту 5 Додатку №1 Рішення не відносяться до будівель готельних, офісних, торговельних, гаражів, будівель промисловості і складів, казино, ігорних будинків та господарських будинків. Зазначив, що будівлі за функціональним призначенням «будівлі транспорту та засобів зв`язку інші» класифікуються як «інші будівлі» та оподатковуються за ставкою 0,1 відсотка до мінімальної заробітної плати.

Також, позивач посилався на те, що вказані ним обставини вже встановлені Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 28.07.2021 по справі №520/776/21.

При цьому, у справі №520/776/21 суди першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку, що належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення за адресою: м.Харків, вул. Яроша Отакара, 18 за функціональним призначенням використовуються з метою проведення освітніх заходів з програмування, що підтверджується матеріалами справи, виходячи з аналізу договору оренди від 09.07.2017.

Натомість у даній справі позивач посилається на те, що нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18 використовуються з метою здійснення робіт з комп`ютерного програмування, у т.ч. у форматі коворкінгу, що підтверджується договором оренди від 17.03.2020.

Тобто, договору оренди від 17.03.2020, на який позивач посилається у даній справі, не надавалась оцінка у справі №520/776/21.

Отже, висновки судів у справі №520/776/21 не є релевантними по відношенню до обставин даної справи.

Судом встановлено, що 17.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ " Фітгрід юей" укладено договір оренди приміщення за адресою м.Харків, вул.О.Яроша, 18, 12 поверх, загальна площа 156,4 кв.м.

Згідно пп. 1.4. п.1 договору оренди приміщень від 17.03.2020 приміщення надається для виконання робіт з комп`ютерного програмування, у т.ч. у форматі коворкінгу.

За таких обставин, вказані приміщення передані у платне користування для виконання робіт, а тому фактично використовуються, як офісні приміщення.

Таким чином, контролюючим органом правомірно визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік за нежитлові приміщення із застосуванням ставки 1 відсоток.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 23.01.2023 № 0-2036 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем строку надіслання податкового повідомлення рішення, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 20.06.2022 по справі №826/15940/18 прийшов до висновку, що пропуск податковим органом строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Вказано, що недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку з транспортного податку.

Таким чином, вищевказані посилання позивача є необгрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м.Харків, вул.Григорія Сковороди, 46) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.