Справа № 306/1427/25
Суддя: Уліганинець П. І.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1427/25
Провадження № 2-а/306/29/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Уліганинець П.І.

секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Мензак Ю.Ю.

представника відповідача Олексій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - Мензак Юлія Юлійовича до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування рішенння суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд із названим позовом, мотивуючи його тим, що 29.07.2025 року представниками поліції, позивача запрошено до Свалявського відділення поліції та повідомлено, що відповідно до рішення суду останній позбавлений права керування траспортними засобами. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова серії ЕНА №5340958 від 29.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є незаконною та необґрунтованою, позаяк, на його думку, 25.07.2025 року близько 06:30 год. позивач рухався на автомобілі у с. Солочин Мукачівського району, коли був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, після чого його було відпущено, оскільки у поліцейських не виникло зауважень щодо керування ним транспортним засобом. При цьому, зазначає, що позивач не знав і не міг знати про існування постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.06.2025 року, відповідно до якої задоволено клопотання позивача про відкликання апеляційної скарги та закрито апеляційне провадження за скаргою, оскільки ОСОБА_2 не був присутнім на судовому засіданні. Дізнавшись про наявність вказаної постанови, позивач отримав її копію 31.07.2025 року. З огляду на це, позивач вважає, що станом на 29.07.2025 року він не був обізнаний про позбавлення його права керування транспортним засобом, а тому керування автомобілем у зазначений день не може розцінюватися як порушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім того, вказує, що у вищевказаній постанові наявні істотні недоліки та невідповідності: неправильно зазначено місце розгляду справи, адресу проживання позивача, а також місце вчинення правопорушення. Також у постанові відсутні будь-які посилання на докази, що підтверджують факт правопорушення, що свідчить про порушення вимог ст. 283 КУпАП. Тому просить суд вищезгадану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5340958 від 29.07.2025 року, скасувати, а проваження у справі про притягнення його до адмінвідповідальності - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушеня стягнувши з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

У поданому відзиві представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, щодо задоволення позову заперечив. Зазначив, що на момент складання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, а отже дії інспектора поліції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірними. Вважає, що під час винесення постанови порушень вимог законодавства не було допущено, а тому підстав для її скасування не вбачається.(а.с.28-32).

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав викладених у позові та наполягали на його задоволенні. Позивач не заперечив подання ним заяви про відкликання апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження, однак стверджує , що про судове рішення Закарпатського апеляційного суду йому нічого не відомо, а тому вважав, має достатні правові підстави для керування транспортним засобом. Причини відкликання апеляційної скарги не пояснив, а його представник вважає, що останнього було введено в оману щодо строку дії постанови Свалявського районного суду від 10 квітня 2024 року, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вважає, що сумнівне, на його думку, незнання позивачем про наявність передбачуваного судового рішення Закарпатського апеляційного суду від 13.06.2025 року, прийнятого відповідно до поданої останнім заяви не може слугувати достатньою підставою для задоволення позову .

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5340958 від 29.07.2025 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленною права керування ТЗ, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20400,00 грн на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати громадянином штрафу протягом 15 днів, такий стягується в подвійному розмірі (а.с. 12-13).

Відповідно до розписки, даної ОСОБА_1 , 31.07.2025 року останній отримав копію постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.06.2025 року справа №306/549/24 (а.с.14-15).

Згідно вищезгаданою постановою, клопотання ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги із закриттям апеляційного провадження на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 10.04.2024 року задоволено (а.с.16-17).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2ст. 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За вимогами пункту 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положеннями ч. 9 та ч.10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, особа, до якої застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не має права керувати транспортними засобами протягом строку позбавлення такого права.

Частина ч. 4 ст.126 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Саме порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху інкриміновано відповідачем позивачу, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.126 КУпАП, а саме штраф в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд зауважує, що до позивача застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до постанови Свалявського районного суду районного суду Закарпатської області від 10.04.2024р.

Порядок набрання законної сили рішенням суду встановлений в статті 294 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови (ч. 2 ст. 294 КУпАП).

Згідно з ч. 10 ст. 294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

За статтею 221 КУпАП України судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ... зокрема статтею 130 КУпАП України.

Приписами статті 291 згаданого кодексу визначено, що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч.2ст.317-1 КУпАП).

Отже, якщо постанова судді оскаржена вона набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом і винесення остаточного рішення.

Позивач оскаржив рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами. Оскільки постановою Закарпатського апеляційного суду від 13.06.2025 року клопотання позивача щодо відкликання апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження задоволено, - постанова про позбавлення позивача права керування транспортними засобами набрала законної сили 14.06.2025 року.

Відповідно до положень Інструкції № 1395, де в пункті 4 вказано, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч 4 ст 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, суд дійшов переконання, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, дії працівників поліції відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення було накладено правомірно, а посилання представника позивача на зазначення у оскаржуваній постанові невірних даних щодо місця розгляду справи та місця проживання позивача не спростовують факту вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не можуть слугувати достатньою підставо

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 з`ясовано всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, зокрема: наявність події адміністративного правопорушення, вину особи та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висноку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 126, 221, 251, 291, 294 КУпАП України, ст. 2, 72, 77 КАС України, ЗУ "Про Дорожній рух", суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - Мензак Юлія Юлійовича до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ П.І.Уліганинець