Справа № 560/13687/25
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду починаючи з 13 травня 2025 року по момент ухвалення рішення судом за вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3609/25 від 13.05.2025 поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Нетішинської міської ради з 11 лютого 2025 року та рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання. Станом на дату звернення із даним позовом рішення в частині поновлення на посаді не виконано.

Ухвалою суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Поряд з цим, відповідачем подано заяву про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.10.2025 відмовлено в задоволенні заяви виконавчого комітету Нетішинської міської ради про закриття провадження по справі №560/13687/25.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з жовтня 2017 року, на підставі рішення 34 сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 27.10.2017 р. №34/1866 була затверджена на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Нетішинської міської ради, зі складанням Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

В грудні 2020 року позивача вчергове було затверджено на посаді заступника міського голови з питань виконавчих органів Нетішинської міської ради рішенням другої позачергової сесії Нетішинської міської ради VШ скликання від 01.12.2020 р. № 2/8.

Рішенням п`ятдесят сьомої сесії Нетішинської міської ради VШ скликання від 31 січня 2025 року за №57/2661 Нетішинська міська рада достроково припинила повноваження позивача, як заступника міського голови з питань виконавчих органів Нетішинської міської ради.

Секретарем Нетішинської міської ради розпорядженням від 03 лютого 2025 року №77/2025-рк позивача було звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Нетішинської міської ради з 10 лютого 2025 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/3609/25 від 13.05.2025 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення п`ятдесят сьомої сесії Нетішинської міської ради VШ скликання від 31.01.2025 № 57/2661 «Про дострокове припинення повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Нетішинської міської ради ОСОБА_2 ».

Визнано протиправним та скасовано розпорядження секретаря Нетішинської міської ради від 03.02.2025 №77/2025-рк «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Нетішинської міської ради з 11 лютого 2025 року.

Стягнуто з Нетішинської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 11.02.2025 по 13.05.2025 в сумі 231521 (двісті тридцять одну тисячу п`ятсот двадцять одну) грн 40 коп.

В частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середньої заробітної плати за один місяць рішення допущене до негайного виконання.

Однак, станом на дату звернення з даним позовом до суду рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/3609/25 від 13 травня 2025 року в частині поновлення на посаді не виконано.

Зважаючи на вищезазначене позивачем було подано даний позов про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами другою-третьою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з частиною сьомою статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Так, у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд у цій справі підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також Верховний Суд наголосив, що наведені приписи Кодексу (ст. 236 КЗпП України) не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Як висновок, суд касаційної інстанції у справі № 640/19103/19 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Як встановлено судом, роботодавець не виконує рішення суду про поновлення позивачки на роботі допоки апеляційний суд не перегляне справу.

Також, встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025, апеляційні скарги Нетішинської міської ради Хмельницької області та Виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області задоволено повністю. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року скасовано. Прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Однак, щодо цього необхідно зазначити, що інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника. Цей інститут не заперечує можливості скасування в апеляційному/касаційному порядку рішення, допущеного до негайного виконання.

Стаття 236 КЗпП не містить у собі застереження про те, що скасування рішення про поновлення на роботі звільняє роботодавця від обов`язку оплатити працівнику вимушений прогул при затримці його виконання.

На основі цих обставин і міркувань суд дійшов висновку, що у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному/касаційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.

Інакше застосування статті 236 КЗпП України, за позицією Верховного Суду, може атакувати принцип обов`язковості судового рішення та здатне підважити процесуальний інститут звернення рішення суду до негайного виконання.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у його постановах від 24 жовтня 2023 року у справі №420/10861/21, від 15 лютого 2023 року у справі №460/16522/21, від 19 грудня 2023 року у справі №520/15896/21, від 26 жовтня 2023 року №640/11509/21, від 09 січня 2024 року у справі № 460/15639/21, від. 19.06.2025 у справі №260/3961/23.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Так, за положеннями абзацу «з» пункту першого Розділу 1, пунктів 2, 5, 8 Порядку №100, нарахування виплат за час вимушеного прогулу слід проводити виходячи з розміру розрахованої за останні два місяці роботи, середньоденної заробітної плати працівника на час звільнення з роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Як вказано у пункті 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно інформації наданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради у справі за № 560/3609/25 середньоденна заробітна плата позивача на посаді заступника міського голови з питань виконавчих органів Нетішинської міської ради становить 3507,90 грн. Зазначені обставини встановлені рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/3609/25 від 13 травня 2025 року, а тому в розумінні вимог ч.4 ст.78 КАС Українидоказуванню не підлягає.

Як уже зазначалось, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Нетішинської міської ради, а відтак період затримки необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати прийняття рішення апеляційним судом про його скасування, що в сумі складає 74 робочих дні.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення складає 252 568,80 грн (3507,90 грн х 72 днів).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача з виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області середнього заробітку за час затримки виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3609/25 за період з 14 травня 2025 року по 21 серпня 2025 року у розмірі 252 568,80 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тому ці витрати, враховуючи задоволення позову, слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області.

Також, позивач у позовній заяві просив стягнути з Виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області витрати на правничу допомогу у сумі 20000 гривень.

Щодо цього суд звертає увагу на таке.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно абз.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, згідно ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Отже, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частинах 1 та 3 статті 139 КАС України. Разом із тим, у частині 9 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з п.1-2 ч.1ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копії: додаткової угоди №2 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2025 №4/25-К від 14.07.2025; акта №2 прийому-передачі наданих послуг до договору від 14 травня 2025 року №4/25; додаткової угоди від 14.07.2025 №2; ордера серії АІ №1966231; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №11537/10 від 27.05.2024.

При цьому предмет спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви/додаткових пояснень у справі, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До позовної заяви адвокатом додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 520/9115/19 та від 03 червня 2022 року по справі № 640/18492/18 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

У постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому розмір таких витрат належить зменшити до 2000 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі 3 211, 20 грн, з них: судовий збір в сумі 1 211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області середній заробіток за час затримки виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3609/25 за період з 14 травня 2025 року по 21 серпня 2025 року у розмірі 252 568,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3 211 (три тисячі двісті одинадцять) грн 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Виконавчий комітет Нетішинської міської ради Хмельницької області (вул.Шевченка, 1, м. Нетішин, Шепетівський р-н, Хмельницька обл., 30100 , код ЄДРПОУ - 05399231)

Головуючий суддя Я.В. Драновський