Справа № 420/39110/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

про відмову у роз`ясненні судового рішення
21 жовтня 2025 року м. Одеса
У грудні 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами про:
визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 рік;
зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 рік, обчисливши їх суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 рік. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 рік, обчисливши їх суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

19.09.2025 від Військової частини НОМЕР_1 , за підписом представника, до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про роз`яснення судового рішення, у якій просить роз`яснити указане рішення суду в частині того, як військовою частиною НОМЕР_1 має визначатися розмір додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обрахунку суми компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 роки ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви відповідач у справі вказує, що зі змісту рішення суду можна зробити наступні висновки для його виконання: здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік; здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 рік; обчислення вищезазначених сум компенсацій здійснювати виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі за текстом Постанова КМУ №168); провести виплату вищезазначених сум компенсацій з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Проте, ні судове рішення, ні чинне законодавство не містять порядку визначення розміру додаткової винагороди за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток як за рік, у якому військовослужбовця було звільнено з військової служби, так і за попередні роки, а тому для правильного виконання зазначеного рішення суду виникла необхідність у роз`ясненні його резолютивної частини. Без такого роз`яснення судове рішення важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок відсутності законодавчо визначеного порядку здійснення такого розрахунку.

Представник відповідача зазначає, що існуючий порядок визначення розміру грошової компенсації за невикористані дні основних та додаткових відпусток за попередні роки передбачає використання єдиної розрахункової величини сукупності зазначених вище основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував саме за останньою займаною штатною посадою, а не за роки, за які ним не було використано певну кількість днів таких відпусток.

Будь-якого іншого порядку визначення розміру додаткової винагороди для перерахунку грошової компенсації, який можна було б за аналогією використати в цьому випадку, чинне законодавство не містить.

Відповідно до наявної інформації щодо нарахувань та виплат ОСОБА_3 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, за останньою займаною штатною посадою перед його звільненням (витяги з наказів від 22.09.2024 №95-РС, від 10.11.2024 №116-РС) з урахуванням обов`язків матроса резерву запасної роти 326 військової частини НОМЕР_1 , які ним у той час виконувалися, додаткова винагорода позивачу не виплачувалась.

Натомість, за періоди служби в 2022, 2023 та 2024 (до 12.09.2024) ОСОБА_3 виплачувалася додаткова винагорода у різному розмірі в залежності від завдань, які ним виконувалися та кількості днів їх виконання. Відтак, якщо розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 роки за аналогією здійснювати станом на день звільнення за останньою штатною посадою, військовою частиною має застосовуватись розмір додаткової винагороди, яку отримував військовослужбовець за останньою штатною посадою перед звільненням (а саме з 22.09.2024 по 10.11.2024).

З урахуванням того, що рішенням суду від 25.06.2025 не визначено як має обчислюватися розмір додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, при обрахунку суми компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, 2024 роки, на думку відповідача, існує об`єктивна необхідність у роз`ясненні рішення суду в цій частині.

Питання роз`яснення судового рішення регулюються ст.254 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.254 КАС України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 3 ст.254 КАС України суд вважає можливим здійснення розгляду заяви про роз`яснення судового рішення у даній адміністративній справі в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та вищевказану заяву відповідача про роз`яснення рішення суду, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 та 3ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено.

Згідно п. 6, 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Суд також зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням судового рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. Водночас суд, роз`яснюючи рішення не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Відтак, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Таким чином, суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

При цьому, слід також зазначити, що вирішення процесуальних питань, що випливають з судового рішення, чи надання правових порад щодо дій учасників справи після ухвалення судового рішення, не відповідає меті роз`яснення, а отже у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.

Суд звертає увагу на те, що ст.254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Незрозумілість судового рішення є оцінним поняттям, а доцільність роз`яснення судового рішення приймається на розсуд суду, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв (здоровий глузд, зрозумілість для звичайної розумної людини без юридичної освіти).

Виходячи з системного тлумачення положень ст.254 КАС України, роз`яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тому, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане Кодексом адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши викладене, суд вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №420/39110/24, за роз`ясненням якого звернувся заявник Військова частина НОМЕР_1 , є чітким, зрозумілим, викладеним з додержанням норм, передбачених процесуальним законом, і додаткового роз`яснення не потребує.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертаючись до суду, у своєму позові просив, зокрема, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 рік, обчисливши їх суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Також, під час розгляду справи, відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 був наданий відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. У своїх доводах відповідач вказував, що виплата додаткової винагороди під час дії воєнного стану почала здійснюватися не на постійній основі як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, а пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах. Загалом доводи відповідача зводяться до того, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, включаються винагороди, які мають постійний характер. У свою чергу, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, а тому вважає позовні вимоги безпідставними, у зв`язку з чим у їх задоволенні просить відмовити повністю.

Про обставини, на які наразі відповідач вказує у заяві про роз`яснення рішення суду, ухваленого у даній справі 25.06.2025, Військова частина НОМЕР_1 під час розгляду цієї справи не зазначала взагалі.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що подана Військовою частиною НОМЕР_1 заява не містить відомостей, які б свідчили про незрозумілість судового рішення, його нечіткість.

Обставини, на які посилається заявник, фактично свідчать про його неоднозначене бачення способу та порядку виконання рішення. Зі змісту заяви вбачається, що заявник шляхом постановлення ухвали про роз`яснення судового рішення просить вирішити питання що стосується порядку виконання рішення суду у даній справі.

Водночас, суд наголошу, що процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

У спірному випадку, як вже вказано вище, відсутні підстави для роз`яснення рішення суду від 25.06.2025, оскільки його зміст та резолютивна частина є зрозумілими і не містять неповноти, неточностей чи суперечностей.

Крім того, за своїм змістом заява про роз`яснення містить пропозицію роз`яснити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Доводи, на яких ґрунтується, подана відповідачем, заява про роз`яснення судового рішення, на переконання суду, є фактично зверненням до суду за вирішенням процесуальних питань, що пов`язані із виконанням судового рішення, наданням правових порад щодо дій заявника після ухвалення судового рішення, що з огляд на викладене вище, не відповідає меті роз`яснення, а отже у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 у справі №400/2839/22, роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду, шляхом використання механізму, визначеного статтею 254 КАС України, не допускається.

Згідно з висновками, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ «BALAN v. The Republic of Moldova (No. 2)» (заява № 49016/10), яке головним чином стосується встановлення правомірності роз`яснення судового рішення, Суд зобов`язаний не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цій справі ЄСПЛ вказав, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.

Підсумовуючи усе вищевикладене у сукупності з урахуванням аналізу доводів заявника, суд приходить до висновку, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №420/39110/24, яке відповідач у справі просить роз`яснити, зокрема її резолютивна частина, є чітким та зрозумілим, та не може бути роз`яснено у спосіб, який просить заявник.

За вказаного, відсутні правові підстави, прямо передбачені ст. 254 КАС України, для задоволення заяви представника відповідача про роз`яснення судового рішення у даній справі.

Керуючись ст.14, 241, 248, 254, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення по справі №420/39110/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 294-297 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА