Справа № 380/5645/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5645/24 пров. № А/857/4388/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Гуляка В.В.
Ільчишин Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 380/5645/24 за адміністративним позовом першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, Стрийської районної державної адміністрації Львівської області до Дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКрутько О.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначено

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У березні 2024 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, Стрийської районної державної адміністрації Львівської області (далі - позивач) до Дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» (далі відповідач) у якій позивач просив суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для приведення захисних споруд цивільного захисту протирадіаційних укриттів № 49973 по вул. Дрогобицькій,63, м. Стрий, Львівської області, № 50021 по вул. Львівській, 13, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, № 49985 по вул. Львівська, 24, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, що перебувають на балансі відокремленого підрозділу Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», в належний технічний стан та готовність до укриття населення;

зобов`язати дочірнє підприємство ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» привести захисні споруди цивільного захисту-протирадіаційні укриття № 49973 по вул. Дрогобицькій,63, м. Стрий, Львівської області, № 50021 по вул. Львівській,13, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, № 49985 по вул. Львівська,24, с.Угерсько, Стрийського району, Львівської області, що перебувають на балансі відокремленого підрозділу Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» у стан готовності відповідно до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 380/5645/24 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» щодо невжиття заходів для приведення захисних споруд цивільного захисту протирадіаційних укриттів № 49973 по вул. Дрогобицькій, 63, м. Стрий, Львівської області, № 50021 по вул. Львівській, 13, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, № 49985 по вул. Львівська, 24, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, що перебувають на балансі відокремленого підрозділу Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», в належний технічний стан та готовність до укриття населення;

Зобов`язано дочірнє підприємство ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» привести захисні споруди цивільного захисту-протирадіаційні укриття №49973 по вул. Дрогобицькій, 63, м. Стрий, Львівської області, № 50021 по вул. Львівській, 13, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, № 49985 по вул. Львівська, 24, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, що перебувають на балансі відокремленого підрозділу Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» у стан готовності відповідно до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов залишити без розгляду.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у спірних правовідносинах орган ДСНС не мав об`єктивної можливості у законодавчо встановленому порядку звернутися з відповідним позовом. Крім цього, відповідач зазначає, що орган ДСНС може звертатися до суду з позовом про застосування заходів реагування, тоді як законодавцем не передбачено повноважень органу ДСНС на звернення до суду з позовом. Водночас, прокурор у цій справі звернувся з позовом в інтересах органу ДСНС, який не має права звертатися із цим позовом. Також відповідач звернув увагу, що Стрийська районна державна адміністрація також не має повноважень на звернення до суду з цим позовом. Також відповідач зауважує, що посилання позивача на постанови ВС від 20.09.2018 року у справі № 924/1237/17 та від 25.02.2021 року у справі № 912/9/20 є недоречними. Також відповідач наголошує на тому, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, оскільки, отримавши 20.10.2023 року листа від ГУ ДСНС у Львівській області прокурор звернувся з позовом лише 08.03.2024 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що прокуратура у спірних правовідносинах підставно звернулася із позовом. Також, суд зробив висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на території Стрийської територіальної громади є захисні споруди цивільного захисту № 49973 по вул. Дрогобицькій,63 с. Стрий, Львівської області, № 50021 по вул. Львівська,13 с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області, № 49985 по вул. Львівська,24, с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області. Ці захисні споруди знаходяться на балансі дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія».

Відповідно до акта оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту-протирадіаційного укриття № 49973 від 25.08.2023 по вул. Дрогобицькій,63, м. Стрий, Львівської області технічний стан захисної споруди знаходиться в незадовільному стані; санітарний стан незадовільний; стан входів і аварійних виходів аварійних виходів немає; стан системи водопостачання -відсутня; стан каналізаційних систем незадовільний; справність системи опалення-відсутня; справність систем зв`язку та оповіщення немає.

Відповідно до акта оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційне укриття № 50071 по вул. Львівській, 13, с. Угерсько, Львівської області від 25.08.2023 технічний стан захисної споруди знаходиться в незадовільному стані; санітарний стан незадовільний; стан входів і аварійних виходів аварійних виходів немає; стан системи водопостачання -відсутня; стан каналізаційних систем незадовільний; справність системи опалення-відсутня; справність систем зв`язку та оповіщення немає.

Відповідно до акта оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту № 49985 по вул. Львівська,24, с. Угерсько, Львівської області від 02.05.2022 технічний стан захисної споруди знаходиться в незадовільному стані; стан системи водопостачання-відсутня; стан каналізаційних систем незадовільний; справність системи опалення-відсутня; справність систем зв`язку та оповіщення немає.

Стрийське районне управління ГУ ДСНС України у Львівській області на адресу відповідача скерувала лист від 14.07.2022 № 6-2540/58 про необхідність приведення в готовність для використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту.

Відповідач не надав відповіді на цей лист

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційних укриттів № 49973, № 50021, № 49985 та наявність порушення інтересів держави, перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Апеляційний суд встановив, що позивач право на звернення до суду з цим позовом обґрунтовує бездіяльністю ГУ ДСНС у Львівській області, яка полягає у невжитті уповноваженим органом належних заходів щодо зобов`язання балансоутримувача привести захисну споруду у стан готовності до використання, тому з вказаним позовом звертається саме прокурор в інтересах ГУ ДСНС у Львівській області як позивач у цій справі.

Надаючи оцінку цим доводам позивача апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка серед іншого, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Тобто, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Виключними випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що стаття 53 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ч 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вказує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічний висновок щодо застосування норма матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 р. у справі № 822/1169/17, від 13.05.2021 р. у справі № 806/1001/17 та постановах Великою Палатою Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 826/13768/16, від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18.

У позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єкт владних повноважень, який мав би бути позивачем у цій справі, є ГУ ДСНС у Львівській області. Проте, через його бездіяльність, інтереси держави залишилися незахищеними, тому з цим позовом звернувся саме прокурор.

Отже, у спірних правовідносинах спершу необхідно з`ясувати чи наділене ГУ ДСНС у Львівській області належним обсягом компетенції щоб набути повноваження позивача у цій справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спільно з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими державними адміністраціями (ч. 15 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно із п. 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 р. № 138 (далі - Порядок № 138), балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами (п. 9 Порядку № 138).

Здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями (п. 12 Порядку № 138).

Вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту затверджені наказом МВС України від 09.07.2018 р. № 579 (далі - Наказ № 579).

Споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни (пункт 1 розділу ІІ Наказу № 579). Споруди фонду захисних споруд, їх комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення (далі - обладнання споруд фонду захисних споруд) мають утримуватися в належному технічному стані. Утримання та експлуатація обладнання споруд фонду захисних споруд здійснюються згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією на них, а також відповідними нормами і правилами (пункт 7 розділу ІІ Наказу № 579).

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1052 (далі - Положення № 1052) передбачено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно із пунктом 3 Положення № 1052, основними завданнями ДСНС є: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до п. 4 Положення № 1052, ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням; здійснює заходи щодо впровадження інженерно-технічних заходів цивільного захисту, готує пропозиції щодо віднесення населених пунктів та об`єктів національної економіки до груп (категорій) із цивільного захисту; організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту; застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21.04. 2021 р. № 2228-IX із Кодексу цивільного захисту України виключено статтю 67 Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Одночасно, вказаним Законом Кодекс цивільного захисту України доповнено статтею 17-1 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту», згідно із пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень: реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд; звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей; перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.

Таким чином, апеляційний суд зазначає що законодавством передбачено право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування (пункт 48 Кодексу цивільного захисту).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що Кодекс цивільного захисту населення України не передбачає повноважень ГУ ДСНС у Львівській області на звернення до суду із заявленими позовними вимогами у якості позивача, у зв`язку з чим прокурором у цій позовній заяві визначено орган, в особі якого він звернувся до суду з цим позовом, який не має права на звернення до суду з ним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду у постановах від 03.08.2023 р. у справі № 260/4120/22, від 11.08.2023 р. у справі № 560/10015/22, від 29.08.2023 р. у справі № 160/9125/22, від 05.09.2023 р. у справі № 260/4044/22.

Також, апеляційний суд проаналізувавши норми статті 19 Кодексу цивільного захисту України встановив, що міська державна адміністрація також немає повноважень на звернення до суду із цим позовом.

Проаналізувавши чинне законодавство щодо обсягу повноважень ДСНС та міських державних адміністрацій, апеляційний суд дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив органи ДСНС та міські державні адміністрації правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та відповідно правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.

З огляду на викладене, Державна служба України з надзвичайних ситуацій та її територіальні органи, а також міські державні адміністрації не наділені повноваженнями щодо звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисних споруд цивільного захисту у якості позивача.

Відповідно, прокурор, звертаючись до суду із цим позовом, визначив орган, в інтересах якого подано позов, який не має права на таке звернення.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2025 року по справі № 260/9861/23.

Окрім того, апеляційний суд не приймає посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17 та від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, оскільки вони були зроблені за інших спірних правовідносин, зокрема, в справах № 924/1237/17 та № 912/9/20 предметом розгляду було визнання недійсними угод, укладених за результатами проведених публічних закупівель.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржене рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про повернення позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 380/5645/24 скасувати та прийняти постанову, якою повернути позов першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, Стрийської районної державної адміністрації Львівської області до Дочірнього підприємства ПРАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин