Справа № 320/19342/25
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про скасування розрахунку сум адміністративно-господарського санкцій,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, у якому просить суд:

- визнати протиправним розрахунок сум адміністративно-господарського санкцій, що підлягають сплаті фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у зв`язку з невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 році у розмірі 51 046,31 грн, складений Київським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю;

- скасувати розрахунок сум адміністративно-господарського санкцій, що підлягають сплаті фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у зв`язку з невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 році у розмірі 51 046,31 грн, складений Київським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надісланий у 2024 року позивачу розрахунок, створений відповідачем на підставі інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, не є індивідуальним актом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, який може бути оскаржений до адміністративного суду, а законність такого розрахунку чи дій відповідача щодо його створення/надіслання, а також обчислення у ньому сум адміністративно-господарських санкцій не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою.

Апелянт наголошує на тому, що висновок суду першої інстанції протирічить положенням частини другої статті 55 Конституції України, з урахуванням рішень Конституційного Суду № 6-зп від 25.11.97, № 19-рп/2011 від 14.12.2011, та завданням адміністративного судочинства, викладених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року та від 22 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Предметом позову у даній справі є оскарження рішення щодо нарахування сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Колегія суддів враховує, що мотиви суду першої інстанції, якими він керувався ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, відповідають правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 10 січня 2024 року у справі №340/4174/23.

Так, надісланий позивачу розрахунок, створений відповідачем на підставі інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, не є індивідуальним актом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, який може бути оскаржений до адміністративного суду, а законність такого розрахунку чи дій відповідача щодо його створення/надіслання, а також обчислення у ньому сум адміністративно-господарських санкцій не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд від згаданого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах із застосуванням виняткового механізму, закріпленого частиною першою статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, не відступав.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статті 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» та статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем за змістом апеляційної скарги не доведено наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду у справі №340/4174/23.

Відповідно, покликання апелянта на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі № 400/3397/25 та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 420/10349/25 про відкриття провадження, не є спроможними.

Колегія суддів також вважає, що законність дій відповідача щодо створення/надіслання розрахунку сум адміністративно-господарського санкцій та дій по обчисленню зазначених у ньому сум не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства, враховуючи, що такі дії вчинені Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю на виконання покладених Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII завдань.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18, від 02 лютого 2023 року у справі №260/3380/21 вказала, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, оскаржуваний розрахунок адміністративно-господарських санкцій за своєю суттю не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору. Вирішення судами справ, предмет спору у яких не стосується жодних порушених прав, зокрема, суб`єкта господарювання, не підлягає судовому розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 195, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан