Справа № 260/7237/25
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 260/7237/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі судді Дору Ю.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іршавський завод продовольчих товарів" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іршавський завод продовольчих товарів" (90100, Закарпатська область, Іршавський район, м. Іршава, вул. Шевченка, буд. 70, ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Августина Волошина, 52, ), яким просить суд:

-визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 10.06.2025 року № 000/7523/07-16-04-04-16/00412139 ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДПС У ЗАКАРПАТСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових грошових зобов`язань із земельного податку юридичних осіб в розмірі 301 715,83 грн., - повністю.

-стягнути з ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДПС У ЗАКАРПАТСЬКІЙ ОБЛАСТІ (Місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Августина Волошина, 52; Код ЄДРПОУ ВП 44106694) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ІРШАВСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДОВОЛЬЧИХ ТОВАРІВ» (Місцезнаходження: 90100, Закарпатська область, м. Іршава, вул. Шевченка, 70; Код ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 4 525,74 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач, зазначає, що відповідач направив йому податкове повідомлення-рішення від 10.06.2025 року № 000/7523/07-16-04- 04-16/00412139 щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових грошових зобов`язань із земельного податку юридичних осіб в розмірі 301 715,83 грн, складене на підставі Акту №6879/07-16-04-04-16/00412139 від 08.05.2025 р. про результати камеральної перевірки. Відповідач зазначив, що позивачем порушено граничні терміни сплати земельного податку за період сплати 16.01.2020 р. по 15.04.2025 р..

Також, позивач зазначає, що з урахуванням строків давності визначених статтею 102 ПК України та строків проведення камеральної перевірки, визначених п.76.3. ст.76 ПК України, контролюючим органом не дотримано вищевказані положення ПК України , а тому, вважає, що порушено основоположні принципи щодо підставності проведення камеральної перевірки, якою охоплено періоди що виходять за межі звітного року і строків давності та за межі періодів, визначених в Акті перевірки.

Не погоджуючись з діями контролюючого органу, позивач подав позов до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

26 вересня 2025 року не погодившись з позовом, представник відповідача подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Обгрунтовує це тим, що подані позивачем копії декларації з плати на землю хоча сплачені ним суми по податковим деклараціям зараховувались в рахунок погашення податкового боргу. Також, зазначає, що протягом 2020-2025 років у позивача рахувалась недоїмка із сплати грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб.

30 вересня 2025 року представником позивача було подано відповідь на відзив у якому він просить задовольнити позовні вимоги у зв`язку з наступним. В Акті камеральної перевірки не зазначено конкретних підстав для проведення перевірки з посиланням на відповідні положення ПК України. Також зазначає, що контролюючим органом проведено перевірку дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по земельному податку юридичних осіб за період сплати з 16.01.2020 по 15.04.2025 р.(фактично охоплено звітний період з 17.02.2017 р.). Додатковим свідченням безпідставності проведення камеральної перевірки 08.05.2025 р. (з перевищенням 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації з плати за землю), є здійснена контролюючим органом умисна підтасовка та махінація з датами, що підтверджується у відповіді контролюючого органу від 26.05.2025 р. №10610/6/07-16-04-01-08 на адвокатський запит, де ним зазначено неправдиву дату подання Товариством - 09.04.2025 р. замість дійсної дати 17.02.2025 р. податкової декларації з плати за землю №903339653 за 2025 рік.

06 жовтня 2025 року було подано заперечення представником відповідача і вказано, що у запиті до ГУ ДПС у Закарпатській області від 02.09.2025 року Позивач не просив провести звірку платежів за спірний у Акті перевірки період, а просив надати інформацію стосовно наявного податкового боргу з метою його погашення. Також, те що, позивач є користувачем Електронного кабінету платника податків та має можливість отримати повну інформацію із Інтегрованої картки платника по платежу 18010500 «ЗЕМЕЛЬНИЙ ПОДАТОК З ЮРИДИЧНИХ ОСIБ». Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є землекористувачем, якому відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування (згідно пп.269.1.1.2. п.269.1. ст.269 ПКУ), які є об`єктом оподаткування платою за землю (згідно пп.270.1.1.3. п.270.1. ст.270 ПКУ). Відповідно до пп. 285,1. та пп. 285.2. ст.285 ПКУ, Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року.

Суд встановив, що позивач як платник податку на землю щорічно за період 2017-2025 років декларував (самостійно нараховувало) та сплатив задекларовані суми плати за землю (щомісячна сплата), зокрема:

- За 2017 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 17.02.2017 р. нараховано 136 782,81 грн. плати за землю та сплачено 136 782,84 грн.

- За 2018 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 09.02.2018 р. нараховано 136 782,81 грн. плати за землю та сплачено 136 782,84 грн.

- За 2019 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 19.02.2019 р. нараховано 189 097,40 грн. плати за землю та сплачено 189 097,44 грн.

- За 2020 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 15.02.2020 р. (уточнюючої податкової декларації реєстраційний №18173008 від 13.04.2020 р.) нараховано 173 401,67 грн. плати за землю та сплачено 173 401,69 грн.

- За 2021 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 04.02.2021 р. нараховано 126 064,94 грн. плати за землю та сплачено 126 064,92 грн.

- За 2022 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 16.02.2022 р. нараховано 208 082,02 грн. плати за землю та сплачено 221 193,22 грн.

- За 2023 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № 5735949 від 20.02.2023 р. нараховано 1 096 979,10 грн. плати за землю та сплачено 1 100 542,74 грн..

- За 2024 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № 11039824 від 19.02.2024 р. (уточнюючої податкової декларації реєстраційний № від 03.09.2024 р.) нараховано 1 249 285,27 грн. плати за землю та сплачено 1 249 285,20 грн.

- За 2025 рік, згідно податкової декларації реєстраційний № від 17.02.2025 р. нараховано 1 399 199,40 грн. плати за землю (за 4 місяці 2025 року 466 399,80 грн.) та сплачено за 4 місяці 2025 року - 466 399,80 грн.

Вище наведені платежі підтверджуються доданими до матеріалів справи відомостями згідно розшифровки нарахування та сплату земельного податку за період 2017 р. по 2025 р., також податковими деклараціями та платіжними документами.

Суд зазначає, що 08.05.2025 р. відповідачем проведено камеральну перевірку за період сплати з 16.01.2020 по 15.04.2025 року земельного податку юридичних осіб, за результатами якої складено Акт №6879/07-16-04-04-16/00412139 від 08.05.2025 р. про результати камеральної перевірки щодо дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по земельному податку.

Перевірка позивача охопила період з 17.02.2017 року до 19.02.2024 роком, а зарахування сплати грошового зобов`язання відповідачем розпочато з 16.01.2020 року по 15.04.2025 року , тому що було виявлено порушення дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати (перерахування) плати за землю та розраховано кількість днів затримки сплати податкового зобов`язання по земельному податку.

10.06.2025 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення на що було подано скаргу позивачем до ГУ ДПС у ЗАКАРПАТСЬКІЙ ОБЛАСТІ. Пізніше позивачем було отримано Рішення про результати розгляду скарги прийняте ГУ ДПС у ЗАКАРПАТСЬКІЙ ОБЛАСТІ 15.08.2025 р. за №23873/6/99-00-06-03-01-06, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Згідно з п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи. Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України органи контролю мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки та перевірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 36.1 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В свою чергу, відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Згідно п. 287.3. ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ст.75 ПК України контрольні органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1. пункту 75.1 ст.75 ПКУ визначено, що Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2025 5 державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Суд зазначає, що в Акті камеральної перевірки відповідачем не зазначено конкретних підстав для проведення перевірки з посиланням на відповідні положення ПК України, також там немає опису підстав, обумовлених аб3.2 пп. 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України. Посилання відповідача на норми які визначають загальні його права щодо виконання даних функцій, як підстава для проведення перевірки не відповідає вимогам ПК України.

Згідно п.76.3. ст.76 ПКУ, - камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу.

Відповідно до п.76.3. ст.76 ПКУ камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Отже, суд приходить висновку, що відповідачем було проведено камеральну перевірку з порушенням 30-ти денного строку встановленого ПКУ, це підтверджується наданою відповіддю контролюючого органу від 26.05.2025 р. №10610/6/07-16-04-01-08 на адвокатський запит позивача, у якому зазначено неправильну дату подання позивачем податкової декларації з плати за землю №903339653 за 2025 рік. У зазначеній відповіді зазначено дату 09.04.2025 р., в той час коли дійсна дата подання це 17.02.2025 р.

Пунктом 102.1 статті 102 ПКУ визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПКУ, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39 прим. 2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 113.1 статті 113 ПКУ граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПКУ. Перебіг строку давності для застосування штрафних (фінансових) санкції (штрафів) зупиняється у випадках, визначених пунктом 102.3 статті 102 ПКУ (пункт 113.2 статті 113 ПКУ).

Як вбачається із акту камеральної перевірки, встановлено перевищення строків, визначених ст.102 ПКУ та граничних строків застосовуються штрафних санкцій, відповідно до п.113.1 ст.113 ПКУ, що обмежено до 1095 днів, а саме: з дати подання податкової декларації за 2017 рік - на 3 000 днів; з дати подання податкової декларації за 2018 рік - на 2 635 днів;з дати подання податкової декларації за 2019 рік - на 2 270 днів; з дати подання податкової декларації за 2020 рік - на 1 905 днів; (уточнююча податкова декларація за 2020 рік подана 13,04.2020 р.) - на 1 852 днів; з дати подання податкової декларації за 2021 рік - на 1 539 днів; з дати подання податкової декларації за 2022 рік - на 1 174 днів.

Таким чином, періоди з 2020 по 2022 роки зазначені в акті перевірки, за якими пропущено строки давності проведення камеральної перевірки та граничні строки застосування штрафних санкцій. Враховуючи що штрафні санкції нараховані наростаючим підсумком, та той факт що звірки взаєморозрахунків контролюючим органом не проведено, неможливо визначити ні початкову суму, з якої суми слід їх розраховувати, ні розмір штрафної санкції.

Стаття 124 ПК України врегульовує відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Згідно з п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених ППК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, сплаченої на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені в цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п. 124.2 ст.124 ПК України дії, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені усвідомлено, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (неочасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно з п. 124.3 ст.124 ПК України дії, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк понад 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (неоплаченого) грошового зобов`язання.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважається вчиненими усвідомлено, якщо доведені контролюючим органом особливості, які свідчать, що платник податків надано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншу мету, крім того, як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контрольні органи.

Пунктами 109.2 , 109.3 статті 109 ПК України визначено, що порушено податкове законодавство та порушено вимоги, встановлені іншим законодавством, контроль за дотриманням яких покладено на органи контролю, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119 , пунктами 123.2-123.5 статті 123 , пунктами 124.2 , 124.3 статті 124 , пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу , необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за початок податкового правопорушення є інноваційними органами вини особи.

Стаття 112 ПК України вимагає загальних умов притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п.112.1). Особа підтверджується винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжити платником податків заходи щодо дотримання та норми податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена правильність відповідальності, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної оплати (п.112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків має можливість дотримуватись правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх утримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються у випадку, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок ведення потреб, за які особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, в межах судового провадження своїм процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності ресурсів, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на використання такої особи (п.112.7).

Також цією нормою у п.112.8 визначено обставини, які звільняють від фінансової відповідальності за застосування податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контрольні органи, а у ПК України особливості, що пом`якшують відповідальність особи.

У постанові від 16.03.2023 р. у справі № 600/747/22-а, від 03.08.2023 р. у справі № 520/22505/21, від 22.08.2023 р. у справі № 520/18519/21, від 05.10.2023 р. у справі № 520/14773/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати особливості, які містяться у складі правопорушення, за який платник податків може бути притягнутий до відповідальності за підставами пп.124.1, 124.2 або пп. 124.3 ст.124 ПК України .

Натомість, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує встановлення відповідальності у вигляді штрафу за пп. 124.2 і 124.3 ст. 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у вигляді умислу, а саме, - що платник податків має можливість внести заходи щодо дотримання правил та норм ПК України , але умисно не вчинив певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дії (бездіяльності) особи, яка кваліфікується як умисні, після того як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у ст.16 ПК України .

Вина є характеризуючою наступною дією (бездіяльністю) особи, яка виникає в тому, що особа повинна та може застосовувати встановлених Кодексом правил та норм. Вина (у визначених ПК України випадку) у податкових правопорушеннях нерозривно пов`язана з встановленим умислом. У протилежному слід зазначити, що умісел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у випадку, коли платник, діючи тимчасово, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа повинна такою, що усвідомлено допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому обов`язок доведення вини покладено саме на контрольний орган і без виконання якоїсь особи неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Враховуючи положення підпунктів 112.8.1, 112.8.3, 112.8.4 пункту 112.8 статті 112 ПКУ, обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, є, серед іншого:

1. сплив строків давності застосування штрафів за вчинення податкового правопорушення;

2. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла у відповідності до правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, які в подальшому було змінено за наслідками перегляду Великою Палатою Верховного Суду;

3. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів.

У позивача відсутня вина (як підстава притягнення до відповідальності), а тому застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових грошових зобов`язань із земельного податку юридичних осіб з неузгодженої суми податкового зобов`язання у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового борг є протиправним.

Між тим, суд зауважує, що відповідно до п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаним самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, які настають за останній день відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім того, встановленого цим Кодексом.

Пунктом 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України визначено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідач не здійснив звірку з платником податків на його звернення, згідно з листом від 02.09.2025 p., Вих.№ юр-126/25 до ГУ ДПС у Закарпатській області та повторний лист від 26.09.2025 р. Вих.№ юр-134/25 до ГУ ДПС у Закарпатській області, тому податковий орган не вжив заходів щодо звірки, хоча міг це зробити, і зобов`язаний був відповідно до вимог КУ та ПКУ.

Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

З вказаного, випливає, що позивач щорічно декларує та своєчасно сплачує задекларовані суми плати за землю. Таким чином, спростовуються висновки Акту камеральної перевірки: що Товариством порушено граничні терміни сплати земельного податку за періоди сплати 16.01.2020 р. по 15.04.2025 р. зі сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Оскільки, ініційовану платником податків звірку взаєморозрахунків ГУ ДПС у Закарпатській області не проведено, суд не може самостійно здійснити перевірку повноти відображення даних ІКП контролюючим органом, в т.ч. щодо нарахування та самовільно внесення ним інформації щодо сплати податків, відображення погашення податкового боргу.

Відповідач не забезпечив надання необхідних доказів також суду.

З врахуванням положень ч.1 та ч.2 ст.72 КАС України та вимог ч.І та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її заперечення та/або вимоги. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності насамперед покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.Так у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаг та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що ...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах розглядаються по заявах сторін змагальності та звільняються в наданні ними суду своїх доказів і в наведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, ГУ ДПС у Закарпатській області на підставі складеного з порушенням ПКУ Акту №6879/07-16-04-04-16/00412139 від 08.05.2025 р. про результати камеральної перевірки щодо дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати є узгодженої суми податкового зобов`язання по земельному податку складено неправомірне Податкове повідомлення-рішення № 000/7523/07-16-04-04-16/00412139 від 10.06.2025 р. в частині застосування штрафу у сумі 301 715,83 грн., яке слід визнати протиправним та скасувати.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іршавський завод продовольчих товарів" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 10.06.2025 року № 000/7523/07-16-04-04-16/00412139 Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Августина Волошина, 52, ) щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових грошових зобов`язань із земельного податку юридичних осіб в розмірі 301 715,83 грн..

Стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Августина Волошина, 52, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Іршавський завод продовольчих товарів" (90100, Закарпатська область, Іршавський район, м. Іршава, вул. Шевченка, буд. 70, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 4 525,74 (чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень 74 копійки) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору