Справа № 320/25949/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року Київ справа №320/25949/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Криворучко Лариси Сергіївни 23.05.2025 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований 23.05.2025) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ЦМУ ДМС, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області).

У якості третьої особи позивачем визначено Головне управління Національної поліції в Київській області.

Просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про заборону в`їзду на територію України строком до 01.04.2028 громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області направити до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про скасування рішення про заборону в`їзду на територію України строком до 01.04.2028 громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відкликання (скасування) дозволу на імміграцію в Україну Папіашвілі Малхазі від 07.05.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 від 07.05.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення віповідача про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 07.05.2025 щодо ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити дію посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 (суддя Марич Є.В.) позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 (суддя Марич Є.В.) відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

Питання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Головного управління Національної поліції в Київській області не вирішувалося.

Натомість, 20.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Національної поліції в Київській області надійшли пояснення з приводу позову, які зареєстровані в суді 26.06.2025.

26.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (зареєстрований в суді 27.06.2025).

27.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява «Про повернення процесуальних документів без розгляду», а саме - пояснень Головного управління Національної поліції в Київській області.

27.06.2025 через відділ документального забезпечення і контролю (канцелярія) до суду надійшли пояснення Головного управління Національної поліції в Київській області.

28.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (зареєстрована 30.06.2025).

30.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про повернення відзиву на позовну заяву, поданого Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та письмових пояснень Головного управління Національної поліції в Київській області.

01.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів.

04.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про застосування преюдиції.

06.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про відвід судді Марича Є.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 (суддя Марич Є.В.) визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Марича Є.В. у справі за № 320/25949/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025, справу № 320/25949/25 передано на розгляд судді Вісьтак М.Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 (суддя Вісьтак М.Я.) у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді в адміністративній справі № 320/25949/25 відмовлено.

11.08.2025 суддею Маричем Є.В. подано заяву про самовідвід, яку ухвалою суду від 11.08.2025 задоволено; передано адміністративну справу за №320/25949/25 до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду, згідно з частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як видно із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.08.2025 справу передано для розгляду судді Скрипці І.М.

Ухвалою від 13.08.2025 адміністративну справу прийняти до свого провадження суддею Скрипкою І.М. за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області.

В обґрунтування позовних вимог Папіашвілі Малхазі зазначав, що Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області на час звернення до суду не надано копій оскаржуваних рішень, тому позивачу не відомо підстав і мотивів їх прийняття. Звертав увагу, що рішення стосовно заборони в`їзду з боку відповідача вже мали місце у минулому, однак за наслідками судового розгляду порушені права позивача були відновлені, а відповідні рішення скасовані як протиправні. Наголосив, що необхідність заборони в`їзду, яка має превентивний характер, має доводитися належними доказами, які у спірному випадку відсутні.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначали, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції. Вказали, що отримали подання Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 02.04.2025 № 40252-2025 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У змісті такого подання міститься інформація, яка підтверджує, що дії громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становлять загрозу громадському порядку на території України, а також загрозу охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Наголосили, що така інформація є підставою для відкликання дозволу на імміграцію в Україну. При цьому, у разі відкликання дозволу на імміграцію відкликається і посвідка на постійне проживання. Пояснили, що разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймається рішення про примусове повернення. Підкреслили, що позивач не належить до категорії осіб, на яких поширюються виключення щодо прийняття рішення про примусове повернення, тому були усі підстави для прийняття оскаржуваних рішень.

Позивач просив повернути без розгляду відзив на позовну заяву, однак судом не встановлено підстав для цього. Крім того, суд враховує і викладені у відзиві пояснення відповідача з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

У відповіді на відзив позивач звертав увагу, що доказів наявності судимості у Папіашвілі Малхазі ЦМУ ДМС не надали, як і доказів вчинення кримінального правопорушення або ж вчинення адміністративних правопорушень. Вказав, що і до позовної заяви, і до відповіді на відзив додав довідку про відсутність судимості. Наголошував і на тому, що доводи про те, що він є фігурантом кримінального провадження №0000465 від 10.03.2025 не відповідають дійсності.

Головним управлінням Національної поліції в Київській області направлено письмові пояснення. Зазначали, що дії позивача на території України несуть загрозу здоров`ю, порушують права і законні інтереси громадян України та впливають на погіршення криміногенної ситуації. Вказали, що Управлінням стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_1 входить до числа осіб кримінальної спрямованості.

Позивач просив повернути пояснення третьої особи без розгляду, разом із тим, зокрема, і для повного і всебічного з`ясування обставин справи, а також через невстановлення підстав для повернення, суд відмовляє у такому поверненні і приймає відповідні пояснення.

Ухвалою суду від 22.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Грузія.

23.10.2008 ВІГРФО ГУ МВС України в Київській області було прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію на підставі пункту 6 частини другої статті 4 Закону України «Про імміграцію»; оформлено посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 . Зазначена посвідка була замінена посвідкою НОМЕР_3 від 28.01.2016.

На час прийняття оскаржуваних рішень позивач перебував на території України на підставі посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_4 від 08.10.2024.

ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 .

Встановлено, що позивач одружений з 26.01.2016 з ОСОБА_2 ; має трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Україна, який постійно проживає на території України; доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство України, місце народження Україна, постійно проживає на території України; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживає на території України.

Як вбачається із посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого Управлінням з питань молоді та спорту Білоцерківської міської ради, Папіашвілі Малхазі має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

З`ясовано, що Папіашвілі Малхазі повну загальну освіту здобув у середній загальноосвітній школі м. Біла Церква.

Папіашвілі Малхазі у 2021 році отримав диплом бакалавра у Білоцерківському національному аграрному університеті, м. Біла Церква.

У 2023 році позивач отримав диплом магістра в Університеті Григорія Сковороди в Переяславі (галузь знань Освіта/Педагогіка; спеціальність Освіта/Педагогіка).

Крім того, Папіашвілі Малхазі у 2023 році здобув ступінь магістра права у Вищому навчальному закладі «Міжрегіональна академія управління персоналом».

Папіашвілі Малхазі працює приватним підприємцем.

Так, у відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору у відповідь на запит від 30.07.2025, Папіашвілі Малхазі у 2024 року отримав 4 793133, 27 грн доходу, сплатив 193 722 грн податків і 16143,50 грн військового збору.

Як видно із наявної у справі довідки від 01.07.2025 №1380 військової частини НОМЕР_6 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_7 , з 15.02.2024.

При цьому, у відповідності до тимчасового посвідчення військовослужбовця №12/013 від 09.12.2023, позивач прийнятий наказом командира військової частини НОМЕР_8 на військову службу за контрактом згідно з наказом від 04.12.2023 №238РСдск.

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_9 від 17.05.2024, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позивач нагороджений подякою начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України ОСОБА_6 від 19.07.2022, а також подякою Командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, генерал-лейтенанта ОСОБА_7 щодо сприяння захисту територіальної цілісності та недоторканості України; подякою начальника Головного управління Національної поліції в Київській області; грамотою командира військової частини НОМЕР_10 .

Крім того, Папіашвілі Малхазі має подяки за вагомий внесок у розвиток Олімпійського спорту на Київщині Управління молоді та спорту Київської обласної державної адміністрації (2021 рік); подяки Білоцерківської районного ради Київської області за вагомий внесок у розвиток спортивної боротьби, 2020, 2021, 2022 роки; подяки Білоцерківської федерації Спортивних видів боротьби Київської області за вагомий внесок у розвиток спортивної боротьби, 2019, 2021 роки; подяки Білоцерківської міської ради за вагомий внесок у розвиток фізичної культури та спорту міста Біла Церква (2021 рік), за активну громадянську позицію, високу патріотичну свідомість, сприяння та допомогу Збройним силам України (2022 рік); подяку Київської обласної ради за вагомий особистий внесок у розвиток та популяризцію фізичної культури і спорту в Київській області (2021 рік); подяки ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій та добровольців АТО» за вагомий внеску у розвиток особового складу батальйону; подяку Федерації спортивних видів боротьби тощо.

З 01.01.2015 позивач є волонтером Грузинського Національного Легіону, про що останнім надано додану до позовної заяви довідку.

Як видно із витягу з інформаційно-аналітичної системи Міністерства внутрішніх справ України «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наявного у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 30.04.2025 є особою, стосовно якої відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні.

Як вбачається із листа Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 21.03.2025 №55496-2025 «Про розгляд питання», адресованого начальнику ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, 18.03.2025 об 11.04 до Білоцерківського РУП телефоном надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що за адресою м. Біла Церква вул. Героїв Небесної Сотні 2а, ТРЦ «Вега» невідомі особи здійснили постріл, є поранені. Виїздом на місце події працівниками поліції встановлено, що 18.03.2025 близько 11.00 до ТРЦ «Вега» приїхали особи грузинської та слов`янської національності в кількості 10 осіб. В подальшому останні зайшли на четвертий поверх вказаного торгівельно-розважального центру, до тренажерного залу, який знаходиться у торгівельно-розважального центрі, в якому на той час перебував потерпілий. Один із осіб зробив чотири постріли, чим спричинив численні вогнепальні поранення обох стегон нижніх кінцівок, вогнепальні переломи кістки лівого стегна і кісток правої гомілки; пошкодження судин нижніх кінцівок.

Слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000693 за частиною четвертою статті 296, №0000695 за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України.

Тут же зазначено, що за існуючою інформацією громадянин - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грузії, громадянин Грузії, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , документований посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 , причетний до скоєння такого злочину.

У цьому ж листі вказано, що стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виносились постанови про порушення Правил дорожнього руху (постанова № ЕНА/3152970 від 28.09.2024; постанова № ЕНА/3613602 від 06.12.2024, постанова № ЕНА/1814881 від 03.04.2024, постанова № ЕНА/3191258 від 04.10.2024; усі такі постанови винесені через порушення статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (частина перша - перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкість руху та порушення інших ПДР). Крім того, зазначено, що 20.12.2024 складений протокол № АБА/111099, через порушення статті 124 цього ж Кодексу (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). Вказано, що системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі в період з 11.05.2023 до 09.02.2025 фіксувалось 27 порушень.

Через зазначені обставини, із посиланням на пункти 2, 3 статті 12 Закону України «Про імміграцію», висловлено прохання відкликати або визнати недійсним дозвіл на імміграцію позивачу та його посвідку на постійне проживання.

Крім того, через те, що Папіашвілі Малхазі може становити загрозу інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб клопотали про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Також вказали про доцільність ініціювати перед Державною міграційною службою України прийняття рішення про примусове повернення/видворення з України з подальшою забороною в`їзду на територію України відповідно до вимог статей 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

01.04.2025 Управлінням організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС відповідачем за поданням Управління міграційної поліції ГУ Національної поліції у Київській області від 21.03.2025 №55496-2025 відповідно до абзацу 3 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про заборону в`їзду Папіашвілі Малхазі в Україну строком на 3 роки.

Як видно із листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23.04.2025, Державною прикордонною службою України виконується доручення ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області від 03.04.2025 №8010.82-15499/80.3-25 щодо заборони в`їзду в України стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 01.04.2028.

02.04.2025 Управлінням стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підготовлено подання №40252-2025 «Про розгляд питання щодо відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки».

У такому поданні викладено такі дані: «за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідку на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 , видана органом 8001 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 характеризується чоловіком нахабним, запальним, неврівноваженим, гарячкуватим дещо егоїстичним. Зa складом характеру схильний до хуліганських проявів. Деякі з опитаних вказали, що позивач може бути причетним до вчинення протиправних вчинків, а саме за певну грошову винагороду, організовує збір добре фізично підготовлених осіб (спортсменів) для виїзду та участі у «рейдерських захопленнях» різних підприємств, установ та організацій, котрі розташовані на території України та вимагання грошових коштів із застосуванням фізичної сили. Слід зазначити, що не маючи певного роду занять позивач завжди при собі має значні суми грошових коштів та постійно проводить своє дозвілля в розважальних закладах м. Біла Церква.

Крім цього, стало відомо, що за адресою АДРЕСА_2 позивач раніше займався розбиранням автомобілів іноземного та вітчизняного виробництва для продажу автозапчастин, а також купівлею автомобілів, бувших у використанні, тим самим дії останнього можуть призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні. Перебуваючи на території України вчиняв чисельні порушення громадського порядку передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, тим самим дії останнього можуть призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.

Разом з тим слід зазначити, що громадянин Грузії ОСОБА_1 раніше судимий за кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР № 0000515 від 19.07.2013 за ч. 2 ст. 296 КК України. Проте завдяки своєму характеру йому вдалось переконати потерпілих укласти угоду про примирення, та 30.08.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області затвердив угоду і призначив покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

За час перебування на території України позивач вчинив наступні адміністративні правопорушення:

- 09.04.2018 року постанова серії ВР № 204101 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесена УПП в місті Києві;

- 03.04.2024 року постанова серії ЕНА № 1814881 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена Олександрійським РУП ГУНП в Кіровоградській області;

- 28.09.2024 року постанова серії ЕНА № 3152970 зa ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області;

- 04.10.2024 року постанова серії ЕНА № 3191258 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області;

- 06.12.2024 року постанова серії ЕНА № 3613602 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена УПП у Львівській області;

- 20.12.2024 року протокол серії АБА № 111099 за ст. 124 КУпАП складений УП у Львівській області за вчинення порушення Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Також слід зазначити, що під час перебування на території України громадянин Грузії ОСОБА_1 18.03.2025 був затриманий (в порядку ст.208 КПК України від 18.03.2025), Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України. Слідчий у кримінальному провадженні № 0000465 від 10.03.2025 за ч. 4 ст. 296 КК України, враховуючи вказану інформацію та з огляду на вищевикладене, для прийняття законного рішення щодо відкликання дозволу на імміграцію в Україну, визнання посвідки на постійне проживання недійсною ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , гарантує дотримання вимог законодавства щодо виїзду іноземця після ухвалення зазначеного рішення».

На підставі викладеного констатовано, що дії громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становлять загрозу громадському порядку на території України, а також загрозу охороні здоров`я, захисту прав i законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства у рішенні від 30.04.2025 «Про розгляд матеріалів щодо відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію», адресованого відповідачу, вказано про доцільність підтримати проєкт висновку про відкликання дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.05.2025 заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затверджено висновок за результатами розгляду подання про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 .

У змісті висновку відображено інформацію з подання Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 02.04.2025 №40252-2025.

Також містяться посилання на положення Закону України «Про національну безпеку України», рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 14.09.2020 №392/2020 «Про Стратегію національної безпеки України», Закон України «Про імміграцію», Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» тощо.

Вказано і те, що відповідно до відомостей у інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», позивач 24.02.2025 в`їхав на територію України та станом на 03.04.2025 не виїжджав, тобто перебуває на території України.

У резолютивній частині зазначили, що вважають за доцільне відкликати рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області від 23.10.2008 про надання дозволу на імміграцію в Україну; відкликати, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 , а також прийняти рішення про примусове повернення громадянина Грузії ОСОБА_1 . Зазначено і про необхідність інформацію про відкликання дозволу на імміграцію направити до апарату ДМС України, АДПС України, Управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ініціатору відкликання, внести дані про посвідку на постійне проживання до ЄІАС УМП ІП «ФМ «Недійсні документи» тощо.

07.05.2025 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення №8315/126-1 про відкликання посвідки на постійне проживання позивача № НОМЕР_1 .

07.05.2025 рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області №126 відкликано дозвіл на імміграцію в Україну від 23.10.2008 Папіашвілі Малхазі.

Крім того, 07.05.2025 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення №018357 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства

09.05.2025 оформлено повідомлення начальнику Управління міграційної поліції Головного управління НП в Київській області, начальнику управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України, начальнику Управління організації нелегальної міграції ЦМУ ДМС у м. Києві стосовно рішень про відкликання дозволу на імміграцію, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Білоцерківської РДА та позивачу стосовно відкликання дозволу на імміграцію, відкликання посвідки на постійне проживання, примусове повернення до країни походження тощо.

Суд звертає увагу, що жодних доказів того, що позивачу оголошено підозру у кримінальному правопорушенні суду ні відповідачем, ні третьою особою не подано.

Так само докази притягнення до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху - відсутні у матеріалах справи.

Також з`ясовано, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №320/3781/19 визнано протиправними та скасовано рішення ЦМУ ДМС від 29.03.2019 №64 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; а також рішення від 25.06.2019 про примусове повернення до країни походження або до третьої країни.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при винесенні оскаржуваних рішень відповідачем не вивчались обставини життя позивача. Констатовано, що позивач до кримінальної відповідальності не притягується, підозра не повідомлена, не знятої чи не погашеної судимості немає та у розшуку він не перебуває, а настання негативних наслідків з боку позивача на території України є лише теоретичним припущенням суб`єкта владних повноважень, які можуть наступити або не наступити взагалі. Вказано, що обставини, зазначені у поданні, які дублюються у висновку щодо того, що позивач входить до числа осіб кримінальної спрямованості, близьким оточенням якого є «злодії в законі», яким підконтрольні організаційні групи та злочинні організації, не підтверджені матеріалами перевірки, проведеної відповідачем.

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 №640/11447/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023, зокрема, визнано протиправними та скасовано рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 07.06.2022 про заборону в`їзду на територію України ОСОБА_1 ; рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 03.01.2023 №772; зобов`язано поновити дію посвідки на постійне проживання в Україні.

Судом при розгляді справи №640/11447/22 встановлено, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення позивач до кримінальної відповідальності не притягується, підозра не повідомлена, не знятої чи не погашеної судимості немає та у розшуку він не перебуває; матеріали справи не містять доказів причетності позивача до кримінальних правопорушень, пов`язаних із крадіжками, про які зазначено в оскаржуваному рішенні. При цьому відповідачем не було враховано наявність у позивача малолітніх дітей, законне право дитини на проживання разом з батьками, що є неправомірним втручання органу державної влади в сімейне життя.

Усі перераховані вище документи та матеріали містяться в додатках до заяв по суті справ у електронному вигляді (у електронному суді).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

За правилами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

За змістом статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як закріплено у статті 2 Закону України №580-VIII «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За визначенням у статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI (Закон №3773-VI) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до частини першої статті 4 Закону №3773-VI іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Умови та порядок імміграції в України іноземців та осіб без громадянства, регулюється Законом України «Про імміграцію» від 07.06.2001 №2491-III (Закон №2491-ІІІ).

Як визначено у частині першій статті 1 Закону №2491-ІІІ імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Підстави для відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію викладені у статті 12 Закону №2491-ІІІ.

Дозвіл на імміграцію відкликається органом, що його надав, якщо:

1) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

2) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

3) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

4) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

5) іммігрант звернувся із заявою про відкликання дозволу на імміграцію (крім осіб, яким відповідно до частин другої і третьої статті 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» виїзд з України не дозволяється);

6) іммігрант набув громадянство України. На таких осіб не поширюються вимоги статті 13 цього Закону, крім вилучення посвідки на постійне проживання;

7) іммігрантом отримано дозвіл на імміграцію на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 цього Закону, якщо рішенням суду, яке набрало законної сили, його позбавлено батьківських прав стосовно дитини, яка є громадянином України;

8) іммігрантом отримано дозвіл на імміграцію на підставі пункту 2 частини третьої статті 4 цього Закону, якщо рішенням суду, яке набрало законної сили, його звільнено від повноважень опікуна чи піклувальника громадянина України у разі невиконання ним своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до закладу освіти, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту;

9) іммігранта затримано під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України чи порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї;

10) в інших випадках, передбачених законами України.

У разі відкликання дозволу на імміграцію відкликається також посвідка на постійне проживання, видана на підставі цього дозволу, у тому числі в порядку обміну.

Як закріплено у статті 13 цього ж Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення. Копії рішень про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй. Відкликана або визнана недійсною посвідка підлягає вилученню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, повинна виїхати з України протягом строку, визначеного рішенням про примусове повернення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України і не оскаржила рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду, вона підлягає примусовому видворенню в порядку, передбаченому законом України.

Якщо після відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію з`ясуються обставини, що можуть свідчити про наявність умов для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», виконання рішення про її примусове повернення призупиняється, а рішення про примусове видворення не приймається до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Якщо особа оскаржила рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду, виконання рішення про її примусове повернення призупиняється до набрання рішенням суду законної сили.

У разі визнання судом протиправним та скасування рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання дозвіл на імміграцію вважається чинним та є підставою для звернення за отриманням посвідки на постійне проживання у порядку обміну.

У разі прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання за заявою іммігранта особа повинна виїхати протягом одного місяця з дня отримання такого рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає примусовому поверненню чи видворенню в порядку, передбаченому законом України.

У разі прийняття рішення про відкликання дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вироком суду особа повинна виїхати з України протягом 10 календарних днів з дня звільнення.

Якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про відмову у наданні їй дозволу на імміграцію, за час розгляду її заяви втратила інші законні підстави для перебування в Україні, на неї поширюються положення частин другої - четвертої цієї статті.

За положеннями статті 26 Закону 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

У разі прийняття рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, таким особам у паспортному документі проставляється відмітка про cкасування візи, вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні, та вживаються заходи для скорочення строку тимчасового перебування на території України, скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні або скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (Порядок №1983).

Суд звертає увагу, що також враховувалося і відповідачем, на те, що 15.11.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про адміністративну процедуру» від 10.10.2024 №4017-IX (Закон № 4017-ІХ).

Таким Законом № 4017-IX передбачено заміну процедури скасування дозволу на імміграцію на дві окремі процедури: відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію. Так, у спірному випадку мало місце саме відкликання, підстави для чого закріплені у процитованій вище статті 12 Закону № 2491-III.

У пункті 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4017-ІХ закріплено необхідність забезпечення прийняття нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, необхідних для реалізації цього Закону, протягом шести місяців з дня набрання ним чинності.

ЦМУ ДМС пояснили, що згідно інструктивного листа ДМС «Для врахування в роботі» від 26.11.2024 №8.1/3200-24 ДМС розпочато роботу щодо розробки та подачі на розгляд Уряду відповідного проєкту постанови; а до прийняття відповідного акта необхідно застосовувати нові норми Закону України «Про імміграцію» як норми прямої дії з урахуванням наступного. Вказано, що оскільки відкликання та визнання недійсним дозволів на імміграцію по своїй правовій суті є тотожними з процедурою скасування дозволів на імміграцію, мають схожі юридичні наслідки для іноземців та осіб без громадянства, ДМС вважає за необхідне при виявленні обставин, які свідчать про наявність підстав для відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію, а також при надходженні відповідних подань від MBC, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, функціональних підрозділів Центрального управління СБУ, органів військової контррозвідки СБУ та Держприкордонслужби або органів, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, при їх розгляді, до внесення відповідних змін у постанову Уряду, продовжувати використовувати вимоги Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію i поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983, з урахуванням змін у Законі України «Про імміграцію». Суд погоджується із таким трактуванням.

Пунктами 21-23 Порядку провадження передбачено, що дозвіл на імміграцію скасовується (відкликається, визнається недійсним) органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

За змістом пункту 21 Порядку №1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, територіальні органи ДМС та територіальні підрозділи ДМС, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, функціональні підрозділи Центрального управління СБУ, органи військової контррозвідки СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо було встановлено обставини, за яких дозвіл на імміграцію підлягає скасуванню відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

За приписами пункту 22 Порядку №1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, територіальні органи ДМС або територіальні підрозділи ДМС, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», яке з матеріалами, що підтверджують такі підстави (за відсутності визначених законом заборон для їх передачі або розголошення), надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

За нормами пункту 23 Порядку №1983 ДМС, територіальні органи ДМС і територіальні підрозділи ДМС всебічно вивчають у місячний строк подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора скасування дозволу на імміграцію, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі потреби запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є іммігрант, проводяться перевірки відсутності підстав, за яких відповідно до частин другої і третьої статті 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» виїзд з України не дозволяється.

Про прийняте рішення протягом п`яти календарних днів письмово повідомляється ініціаторам скасування дозволу на імміграцію.

Копії рішень про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй.

Інформація щодо рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання надається Держприкордонслужбі в порядку, визначеному законодавством (пункт 24 Порядку №1983).

Рішення ДМС, територіальних органів ДМС і територіальних підрозділів ДМС, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов`язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення (пункт 25 Порядку №1983).

За положеннями пункту 26 цього ж Порядку ДМС, територіальні органи ДМС і територіальні підрозділи ДМС:

ведуть облік осіб, які звернулися за наданням дозволу на імміграцію, яким надано такий дозвіл та видано посвідку на постійне проживання, відмовлено у видачі такого дозволу або скасовано дозвіл на імміграцію та визнано недійсною видану на його підставі посвідку на постійне проживання. Облік ведеться у паперовому або електронному вигляді;

надсилають повідомлення про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (про визнання недійсною посвідки на постійне проживання) виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, на території обслуговування якої задекларовано/зареєстровано місце проживання таких осіб, з метою внесення відповідних змін до реєстру територіальної громади відповідно до пункту 22 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

За визначеннями у статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 № 2469-VIII (Закон № 2469-VIII):

- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 3 Закону №2469-VIII регламентовано, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

За нормами частини другої статті 12 Закону № 2469-VIII, до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Національна поліція України, Державна міграційна служба України.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321.

За приписами пункту 64 Порядку №321 посвідка скасовується ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію»;

2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2-1) у разі прийняття рішення про відмову у визнанні особою без громадянства або скасування рішення про визнання особою без громадянства;

3) в інших випадках, передбачених законом.

Як закріплено у підпункті 4 пункту 72 Порядку №321 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 затверджено Інструкцію про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства .

За правилами пунктів 3, 4, 5, 6 цієї Інструкції (у редакції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Дія цієї Інструкції не поширюється на рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну особам, яке приймається територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС, органами охорони державного кордону, органами Служби безпеки України згідно зі статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою:

а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій;

б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності;

в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження;

г) підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

д) за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу:

а) громадянство (підданство);

б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею);

в) дата народження (день, місяць, рік);

г) стать;

ґ) місце проживання;

д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий;

е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну;

є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

На підставі наведених правових норм і з`ясованих у справі обставин, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідачем і третьою особою не надано будь-яких доказів того, що позивач має статус підозрюваного у кримінальному провадженні.

При цьому, не надані і відповідні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Щодо посилань на судимість за кримінальне правопорушення, внесене до ЄРДР №0000515 від 19.07.2013 за частиною другою статті 296 Кримінального кодексу України, за наслідками чого затверджено угоду із потерпілими і призначення покарання у вигляді штрафу, то, по-перше, такій обставині уже надавалася оцінка судами при розгляді справ № 320/3781/19 і № 640/11447/22, суди відхилили ці обставини як підставу для прийняття рішень про заборону в`їзду на територію України, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання на території України тощо.

По-друге, позивачем суду надано довідку (витяг) про відсутність незнятої чи непогашеної судимості, достовірність якої не спростована.

Таким чином, станом на час винесення оскаржуваних рішень (01.04.2025 та 07.05.2025) позивач до кримінальної відповідальності не притягується, підозра не повідомлена, не знятої чи не погашеної судимості він не має та у розшуку він не перебуває. Відповідачем такий висновок не спростовано.

При цьому, ЦМУ ДМС при прийнятті оскаржуваних рішень мав враховувати усі обставини стосовно спірного випадку і позивача: тривалість проживання на території України, проживання разом із родиною, наявність дітей, підстави їх перебування на території України, громадську діяльність, перебування на військовій службі, наявність статусу учасника бойових дій тощо.

Суд звертає увагу на закріплений у відповідача обов`язок всебічного вивчення відповідного подання, у тому числі можливість запитувати інформацію як у ініціатора подання, так і у інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, можливість викликати відповідну особу для надання пояснень; для цього ЦМУ ДМС надано місячний строк від дати отримання подання. ЦМУ ДМС не пояснив, чому не реалізовував таких повноважень у досліджуваному випадку.

Також суд враховує період проживання позивача на території України, наявність трьох дітей, у тому числі доньки громадянки України, дружини, здобуття освіти на території України, перебування на військовій службі, наявність статусу учасника бойових дій, численні подяки, зокрема від військового керівництва, працевлаштування, сплату податків тощо.

Відповідач не вказав, чому не зважав на ці обставини при прийнятті оскаржуваних рішень.

Суд звертає увагу і на те, що у Порядку №1983 передбачено, що до подання додаються матеріали, які підтверджують зазначені у ньому підстави.

У той же час, із матеріалів справи та відповідного подання Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 02.04.2025 не вбачається, що такі підтверджуючі матеріали надавалися ЦМУ ДМС суб`єктом складання подання.

При цьому, ЦМУ ДМС не реалізував і надані йому повноваження самостійно витребувати відповідну інформацію у відповідного суб`єкта подання або ж інших органів.

Разом із тим, будь-яка інформація, зокрема і від органів Національної поліції, може бути підставою для проведення ЦМУ ДМС перевірки і зібрання доказів стосовно відповідної особи.

При цьому, така перевірка та обґрунтованість висновку про наявність у діях іноземця або особи без громадянства загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, є обов`язком відповідача.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У той же час, оскаржувані рішення ЦМУ ДМС у випадку, який розглядається, не відповідають таким критеріям.

За наведеного, суд констатує, що ЦМУ ДМС не довів правомірності оскаржуваних рішень, у зв`язку із чим вважає за необхідне визнати протиправними і скасувати рішення про заборону в`їзду на територію України позивачу, про відкликання дозволу на імміграцію, рішення про скасування посвідки на постійне проживання на території України, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни щодо ОСОБА_1 .

Оскільки скасування посвідки на постійне проживання є наслідком прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ЦМУ ДМС поновити дію посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так само суд задовольняє і вимогу про зобов`язання відповідача направити до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про скасування рішення про заборону в`їзду на територію України строком до 01.04.2028 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки безпосередньо до завдань такого підрозділу Державної прикордонної служби України належить оброблення інформації про заборону в`їзду на територію України.

За наведеного, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог,

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 813, 76 грн згідно із квитанцією №4913-0389-4888-3112, тож керуючись статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору, суд присуджує позивачу 5 813, 76 грн понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 01.04.2025 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про заборону в`їзду на територію України строком до 01.04.2028 громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області направити до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про скасування рішення від 01.04.2025 про заборону в`їзду на територію України строком до 01.04.2028 громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 07.05.2025 №126 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 07.05.2025 №8315/126-1 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про відкликання посвідки на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 07.05.2025 №018357 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни щодо громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити дію посвідки № НОМЕР_1 на постійне проживання в Україні громадянину Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 813, 76 грн (п`ять тисяч вісімсот тринадцять гривень 76 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (; місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.