Справа № 552/7712/25
Суддя: Кузіна Ж. В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7712/25
Провадження № 2-а/552/126/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретар судового засідання - Цимбалюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посилаючись на те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України та накладено штраф у сумі 17 000 грн. на підставі постанови від 13.08.2025 №4550. У відповідності до постанови ОСОБА_1 01 серпня 2025 року о 09 год. 45 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явився самостійно громадянин ОСОБА_1 . Під час перевірки було встановлено, що Голобородько не з`явився по повісці № 4072920 від 22.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 на дату 07.07.2025. станом на 01 серпня 2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, чим порушив правил перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч. 1 ст. 22 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки всупереч ст. 280 КУпАП не були з`ясовані всі обставини справи, а головне не були досліджені докази на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Представником позивача направлялось клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте відповідачем не були взяті до ваги причини поважності неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . До 01.08.2025 року позивач не був повідомлений про виклик останнього до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З постанови №4550 вбачається, що позивач не був присутній на розгляді справи про адміністративне правопорушення, тому неможливо встановити, яким чином відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення, які докази досліджувалися і на підставі чого було винесено спірну. Тому позивач не вчиняв адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1, адже відповідачем, як суб`єктом владних повноважень належним чином не доведено наявності події адміністративного правопорушення та його складу.Просить постанову скасувати , провадження закрити.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву на підставі якого повідомляє, що відповідальність за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 може настати навіть в тих випадках, коли особа фактично не отримувала повістку поштою, через відсутність інформації про надходження кореспонденції на адресу, яка була вказана при уточненні даних, або офіційно зареєстровану/задекларовану адресу проживання. Військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Щодо посилання позивача в клопотанні про перенесення розгляду справи

він зазначає, що він потребує правової допомоги і його адвокат буде у відпустці з 05.09.2025р. по 22.09.2025р. та буде перебувати за межами України, тому не зможе бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення яке призначене на 13.09.2025р. Однак доказів перебування його адвоката у відпустці не надав, а саме відмітки в

закордонному паспорті про перетин державного кордону. Провив відмовити у задоволенні позову.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою № 4550 від 13.08.2025 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до постанови, яка є предметом оскарження, військовозобов`язаний ОСОБА_1 01 серпня 2025 року о 09 год. 45 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явився самостійно громадянин ОСОБА_1 . Під час перевірки було встановлено, що Голобородько не з`явився по повісці № 4072920 від 22.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 на дату 07.07.2025. станом на 01 серпня 2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, чим порушив правил перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч. 1 ст. 22 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервісті ( додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.29022 року №1487 військовозобов`язані повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд виходить з наступного.

Протококл про адміністративне правопорушення № 4550 від 01.08.2025 року містить підпис ОСОБА_1 про отримання ним 01.08.2025 року копії цього протококлу, де зафіксовано час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Громадянину ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 13.08.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення необхідна сукупність чотирьох елементів його складу: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Види правопорушень та процедура притягнення до адміністративної відповідальності визначені в Особливій частині Кодексу.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третястатті 210-1 КУпАП).

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абзац восьмий частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 -1 КУпАП.

Наявність складу адміністративного правопорушення підтверджується такими елементами:

Позивач як громадянин України, військовозобов`язаний є суб`єктом цього правопорушення.

Об`єктом правопорушення є встановлений порядок мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Об`єктивна сторона правопорушення: позивач після повідомлення про виклик не з`явився до ТЦК у зазначений у протоколі час та день розгляду справи в особливий період, що прямо передбачено як протиправна дія в частині третій статті 210-1 КУпАП та абз. восьмому частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суб`єктивна сторона правопорушення: позивач повідомлений про розгляд адміністративного правопорушення проте не надав належних доказів неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджує наявність умислу.

На підставі наведених фактів, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьоюстатті 210-1 КУпАП, є доведеним.

Доведеність , що судова повістка направлялась на адресу позивача та не була ним отримана, повернулась з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» підтверджується зворотнім повідомленням , що надійшло на адресу відправника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач, оскаржуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, серед іншого стверджує, що не зміг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв`язку з тим, що представник позивача перебував у відпусці за межами України з 05.08.2025 року по 22.08.2025 року, про що надав клопотання до ІНФОРМАЦІЯ_5 без підтверджуючих доказів.

Разом з тим, суд розглядаючи такі аргументи виходить з того, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

1) перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

2) смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абзаци 19-21 частини третьоїстатті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

При цьому закон встановлює порядок дій особи, якщо у неї були поважні причини неявки на виклик до ТЦК. Зокрема, у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (абзац 22 частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Про поважні причини невки за повісткою, позивач мав можливість надати відповідні докази, такі як перебування у відрядженні про що він зазначає у позовній заяві, безпосередньо в день розгляд усправи про адлміністартвине правопорушення, проте таким право він не скористався.

Що стосується посилання позивача на неможливість явки на розгляд справи 13 серпня 2025 року його представника у зв`язку з відпусткою, то дійсно представник позивача Ковжога О.І. звертався до відповідача з завою про перенесення розгляду адміністративної справи зазначаючи про перебування у відпустці, проте жодного доказу на пітвердження таких обставин не надавав. А отже заява не містила доказів , що дійсно представник позивача у період з 05 по 22 серпня 2025 року перебував у відпустці.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався також з заявою про відкладення розгляду адміністративної справи з посиланням на неможливість явки з поважних причин.

У будь-якому разі відпустка представника позивача на яку вказує позивач, не звільняє його від обов`язку з`явитися на виклик до ТЦК (в абзаці восьмому частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), і надалі не можуть бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення цього обов`язку.

У відповідності до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до змісту протоколу позивачу було роз`яснено його права.

Таким чином жодних законних та обґрунтованих підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом не встановлено, оскільки факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами.

У відповідності до ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. У свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, суд доходить висновку, що саме позиція та докази сторони відповідача є більш переконливими та об`єктивними для суду.

Ураховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною. У зв`язку з цим у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови № 4550 від 13 серпня 2025 року, суд бере до уваги, що постанова була отримана на адвокатський запит 04.09.2025 року засобами поштового зв`язку.

Вказані обставини суд розцінює як такі, що свідчать про поважні причини пропуску позивачем встановленого законом строку на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки судом встановлено, що позивач строк на оскарження постанови № 4550 від 13 серпня 2025 року пропустив з поважних причин, наявні підстави для поновлення пропущеного позивачем процесуального строку.

За змістом ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору.

Зважаючи що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. ст.ст.2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 серпня 2025 року № 4550.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуючий Ж.В.Кузіна