Справа № 947/33542/25
Суддя: Скриль Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/257/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5658666 від 06.09.2025 року та закриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

09.09.2025 позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області та Департаменту патрульної поліції, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА №5658666 від 06.09.2025, винесену у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 06.09.2025 за адресою: вул. Мечникова,124, м. Одеса, вона отримала постанову серія ЕНА № 5658666 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Інспектором патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Яценком Віктором Анатолійовичем винесено постанову серія ЕНА № 5658666 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190,00 грн.

Позивачка вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана постанова в порушення вимог п. 1 ст. 247, ч. 12 ст. 283, ч. 3 ст. 283 КУпАП, а також пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення-безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, не містить посилань на докази, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а також не інформації, які саме матеріали були використані як підстава для винесення постанови.

Крім того, в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким нібито здійсненофото- чи відеофіксацію правопорушення. Також позивачці не було надано жодних фото- чи відеоматеріалів, які б підтверджували наявність порушення, що є порушенням її процесуальних прав відповідно до ст. 268 КУпАП.

Відсутність доказів і належного опису обставинвчинення правопорушення свідчить про необґрунтованість винесеної постанови, що є підставою для її скасування.

Орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний зазначити технічний засіб фіксації порушення (якщо такий використовувався) та додати відповідні матеріали, які обґрунтовують вину особи. В обґрунтування своєї позиції посилається на правову позицію, висловлену Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 19.02.2025 по справі № 570/2884/24, Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.06.2025 по справі № 524/5230/25, П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 06.09.2023 по справі №501/3578/22.

Вважає, що доказів, які б свідчили про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121-3 КУпАП, відповідачем не надано, її вину не доведено жодним належним чином.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відсутність доказів на підтвердження відповідних обставин не дають підстав для встановлення вини особи у вчиненні правопорушення та, зокрема, не дають підстав для підтвердження самої події правопорушення.

Разом з цим наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Постанова про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою, яка може бути зацікавленою, тоді як підтвердження зазначених у постанові обставин матеріали справи не містять.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статей 73 - 74 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Таку правову позицію також висловив Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, від 19.02.2020 у справі № 524/1284/17 та від II грудня 2019 року по справі №761/41786/16-а.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови та є підставою для її скасування.

За викладеної позиції, вважає зазначену постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки притягнення її до адміністративної відповідальності відбулося з порушенням вимог законодавства та без надання належних і допустимих доказів, які б підтверджували викладені у постанові обставини.

Просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 5658666 від 06.09.2025 року та закрити відносно неї провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а також стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області на її користь сплачений судовий збір у сумі 606,00 грн.

Короткий зміст відзиву на позов

02.10.2025 на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає оскаржувану постанову законною, винесеною з дотриманням вимог чинного законодавства та на підставі достатніх доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що 06.09.2025 о 10:53 годині в ході виконання службових обов`язків під час контролю за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-шляховій мережі, у складі екіпажу патрульної поліції, поліцейським полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Яценко В.А. за адресою: м.Одеса, вул. Мечникова, 124, виявлено транспортний засіб марки «HONDA CIVIC» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 , яка керувала вищезазначеним транспортним засобом у якого на передньому номерному знаку були встановлені сторонні предмети, а саме сіточка, чим порушила п. 30.2 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП підтверджується відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського № 474504. Крім того, даний факт підтверджується фото файлом, зробленим на місці зупинки транспортного засобу позивача. Фотофайл з місця зупинки позивача, на якому вбачається що у транспортного засобу позивача, на передньому номерному знаку були встановлені сторонні предмети, а саме сіточка, що перешкоджають та ускладнюють його ідентифікацію. Крім того, з відеозапису вбачається, що факт наявності не передньому номері стороннього предмету (сітки), позивачем на місці зупинки поліцейськими не заперечувався. Поліцейським же позивач усно пояснила, що їй не було відомо що встановлення сітки на номерний знак заборонено, та за 5 років її ніхто за дане правопорушення не зупиняв, просила штраф не виписувати, адже вона по приїзду додому сітку з номерного знаку зніме. Відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейського та фотокадри, є доказами вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст. ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України. Наявні у матеріалах справи фото та відеозаписи, які описані вище є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У блоці № 5 оскаржуваної постанови, на виконання вимог ст. 283 КУпАП, поліцейським зазначено ідентифікаційний номер портативного відеореєстратора поліцейського «пвр 474504», на який здійснювалася фіксація події. Представник відповідача також зазначає, що єдиними підставами позовної заяви є начебто процедурні порушення при оформленні даної постанови, що виражаються на думку позивача у відсутності записів в п.7 оскаржуваної постанови, та відсутності доказів. Звертає увагу, що позивачем жодним чином не заперечується сам факт керування транспортним засобом, передній номерний знак якого був закритий сіткою. Отже, як вказано вище, на виконання вимог ст. 283 КУпАП поліцейським було зазначено у блоці № 5 оскаржуваної постанови, ідентифікаційний номер портативного відеореєстратора, на який здійснювалася фіксація події. В свою чергу, повторне зазначення (дублювання) пристрою на який здійснювалась відеофіксація виявленого поліцейським правопорушення в змісті постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - законодавчо не вимагається, адже обов`язок щодо зазначення, яким саме технічним приладом що має функцію фото-відеофіксації було зафіксовано правопорушення - поліцейським було виконано у блоці № 5 оскаржуваної постанови.

Посилаючись на позицію Верховного Суд у постанові від 02.10.2024 у справі № 120/12494/23, представник відповідачів зазначив, що формальні недоліки фіксації правопорушення не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу. З відеозапису портативного відеореєстратора інспектора поліції вбачається, що під час розгляду справи працівник поліції повідомив позивачу суть та обставини порушення, надав можливість позивачу надати пояснення з приводу порушення, надав йому для огляду наявні докази правопорушення (сітку на передньому номері), дослідивши які та врахувавши суть, обставини, характер правопорушення, особу порушника працівник поліції виніс оскаржувану постанову. Копія оскаржуваної постанови була вручена позивачу одразу ж після розгляду справи. При цьому, позивач не подавав особі, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, жодних заяв, не заявляв жодних клопотань. Вказані позивачем начебто недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, що позивачем було вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою (постанови Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №753/4366/17, від 11 вересня 2018 року у справі №826/11623/16, а також від 14 серпня 2018 року у справі №826/15341/15).

До відзиву на позов долучене роздруковане фото, та 2 відеозаписи з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських ПВР 474504 та ПВР 474530.

Короткий зміст відповіді на відзив

Відповідач подав відзив з порушенням строку, визначеного ухвалою суду про відкриття провадження, у зв`язку з чим він не підлягає прийняттю судом.

Позиція відповідача про те, що порушення вимог, передбачених ч.3 ст.283 КУІІАП, є формальними недоліками оформлення оскаржуваної постанови та не впливають на її дійсність, є юридично необґрунтованою та не відповідає приписам чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 283 КУнАП. Неналежне оформлення постанови унеможливлює повноцінну перевірку її законності, обґрунтованості та фактичних підстав притягнення до адміністративної відповідальності, чим фактично порушується право позивачки на захист у розумінні статті 268 КУпАП.

Посилаючись на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 у справі № 524/1284/17, позивачка зазначила, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в цьому випадку - інспектором поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем відеозаписів в якості доказу.

Неналежне оформлення постанови у справі про адміністративне правопорушення не може розцінюватися як формальність, оскільки воно порушує право особи на захист.

Звертає увагу, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

У графі 7 оскаржуваної постанови відсутні відомості про наявні докази, вона є порожньою.

Відповідач до відзиву долучає фото, яке не зазначене в оскаржуваній постанові та не є її додатком. З даного зображення неможливо встановити, ким, коли, де та за допомогою якого технічного засобу воно було створене. Також зауважує, що в оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості про технічні засоби фіксації правопорушення, які б містили чітке зображення з номерним знаком транспортного засобу. У зв`язку з цим позивачка вважає, що надане фото не може бути визнане належним та допустимим доказом у розумінні статті 251 КУпАП, а отже не підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Із наданого до відзиву відеозапису з боді-камери вбачається, що технічний засіб фіксації (боді-камера) був розташований таким чином, що державний номерний знак автомобіля не потрапляє в поле зйомки. На відео видно лише дах транспортного засобу, а не його ідентифікаційні ознаки. Таким чином, цей відеозапис не підтверджує фактичні обставини, викладені в оскаржуваній постанові, а лише фіксує процес складання постанови біля транспортного засобу.

Разом з цим наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі с рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованої о правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото або відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, такі фото або відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

В обґрунтування наведених доводів та аргументів посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17 та від 13.02.2020 по справі № 524/9716/16-а.

Таким чином, постанова у справі про адміністративно правопорушення містить лише відомості, внесені особою, яка може бути зацікавленою, тоді як підтвердження.

Адміністративний позов просить задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Процесуальні дії у справі

09.09.2025 позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 11.09.2025 відкрито провадження у справі та призначений розгляд в порядкуспрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначене судове засідання.

Відповідачу запропоновано з урахуванням особливостей розгляду справ даної категорії, визначених ст. 286 КАС України, у семиденний строк надати відзив на адміністративний позов, а також відповідні докази.

18.09.2025 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі.

02.10.2025 на адресу суду надійшов відзив на позов, який надісланий засобами поштового зв`язку 25.09.2025.

Від позивачки 06.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

У судові засідання, призначені на 18.09.2025, 01.10.2025 та 14.10.2025 представник відповідачів не з`явився, про дату, час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання від відповідачів на адресу суду також не надходили.

Суд 14.10.2025 ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача про розгляд справи, з урахуванням наявної в матеріалах справи заяви позивачки про розгляд справи без її участі, на підставі наявних у справі матеріалів.

За результатом розгляду справи суд перейшов на стадію ухвалення рішення суду та відклав його проголошення до 24.10.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 06.09.2025о 10:53:09 годині в м. Одесі по вул. Мечникова, 124, відносно ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Яценком Віктором Анатолійовичем винесено постанову серії ЕНА № 5658666про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови 06.098.2025 о 10:48:25 годині у м. Одесі, вул. Мечникова, 124, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала транспортним засобом, у якого на передньому державному номері встановлені сторонні предмети, а саме сіточка, пвр 474504, чим порушила п. 30.2 ПДР порушення заборон змінювати дизайн номерного знаку, нанесення додаткових позначень, закривати їх. Внаслідок чого її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1190,00 грн.

Дослідженням оскаржуваної постанови встановлено, що графа 7 цієї постанови «До постанови додаються» - порожній: жодних відомостей це розділ постанови.

Водночас, у графі 5 оскаржуваної постанови у розділі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення», серед інформації про обставини вчиненого адміністративного правопорушення вказано «пвр 474504».

Судом досліджені надані відповідачем фото та відео файлів.

Дослідженням фото встановлено, що на ньому зафіксований капот червоного автомобіля марки Hondaз державним номером НОМЕР_1 . На самому фото проставлені штами «КОПІЯ» та «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ» та міститься рукописний текст «представник ДПП П.В. Морозов, (підпис), 25.09.2025».

Дослідженням відеозаписів з нагрудних відеокамер ПВР 474504 та ПВР 474530 встановлено, що на них зафіксований автомобіль червоного кольору, водій у салоні цього автомобіля, водночас на відео відсутня фіксація переднього номерного знаку, на якому згідно з оскаржуваною постановою, була встановлена сітка.

Оцінка аргументів учасників сторін

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 30.2 ПДР, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.?

Відповідно до частини1 статті 121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака,тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2 ч.1ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію",поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно зі статтею35Закону України «Про Національну поліцію»,поліцейський може зупиняти транспортні засоби уразі,зокрема якщо:водій порушив Правиладорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним оскаржуваних постанов, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього рухуУкраїни, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).

Судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як передбачено ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Разом з тим, постанова у справі оформлена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, та містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення?(марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення-безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зокрема, такими є відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та докази вчиненого правопорушення, які додаються до постанови. Відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З аналізу вказаної норми статті 283 КУпАП вбачається, що зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є обов`язком інспектора.

Як встановлено судом, на долученому до відзиву фото зафіксований лише капот червоного автомобіля марки Honda з державним номером НОМЕР_1 .

Суд приймає доводи позивачки про те, що з даного зображення неможливо встановити, ким, коли, де та за допомогою якого технічного засобу воно було створене.

Окрім цього звертає увагу, що роздрукований фотофайл не зазначений в оскаржуваній постанові та не є її додатком.

Також, в оскаржуваній постанові, зокрема у графі 7 не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектор дійшов висновку про наявність оьбгрунтвоаних підстав для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, що є його прямим обов`язком відповідно до ст. 283 КУпАП.

Дослідженням відеозаписів з нагрудних відеокамер ПВР 474504 та ПВР 474530 встановлено, що на них зафіксований автомобіль червоного кольору, водій у салоні цього автомобіля, водночас на відео відсутня фіксація переднього номерного знаку, на якому згідно з оскаржуваною постановою, була встановлена сітка.

Окрім цього відефоайл з нагрудної відоекамери 474530 не вказаний з жодних граф оскаржуваної постанови.

Отже, з урахуванням викладеного, суд, оцінивши вище вказані докази, дійшов висновку, що вони не відповідають критеріям належності, достатності (фото та відеофайли), допустимості та достовірності (фотофайл) на підтвердження доведеності факту вчинення 06.09.2025 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУПАП.

Суд також приймає твердження позивачки та вважає доведеним той факт, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічні засоби фіксації правопорушення, які б містили чітке зображення з номерним знаком транспортного засобу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі с рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованої о правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото або відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, такі фото або відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.1 1.2018 по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 по справі № 524/9716/16-а.

Суд критично ставиться до аргументів відповідача про те, що порушення, допущені під час винесення оскаржуваної постанови мають формальний характер, з огляду на таке.

По-перше, не зазначення у постанові доказів, та їх джерело, на підставі яких уповноваженою особою зроблений висновок про доведеність вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, є підставою для скасування постанови через недотримання уповноваженою особою приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, яке тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови. А, по-друге, надані відповідачем відеофайли не тільки не фіксують факт вчинення правопорушення, а ще й відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (не зазначені в оскаржуваній постанові, не долучені до її матеріалів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, з огляду на викладене, суд виснував, що вина ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не доведена належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, отже оскаржувана постанова підлягає скасуванню а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору позивачкою у розмірі 606,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 241, 243, 246, 250, 295 КАС України, п.3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА 5658666 від 06.09.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП задовольнити.

Cкасувати постанову серії ЕНА № 5658666 від 06.09.2025 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1190,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 606 (шістсот шість) гривень 00 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Рішення проголошене та підписане 24.10.2025.

Суддя Ю. А. Скриль