Справа № 380/13940/25
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 рокусправа №380/13940/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) в якому позивач просить суд:

- скасувати та визнати протиправною рішення Головного управління. Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 13.06.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 13.06.2024 із врахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,21 грн.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що йому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності з 13.06.2024 року та призначено пенсію з 14.10.2024. Вважає, що пенсію слід призначити з дати виникнення права на неї, тобто з дати звільнення з військової служби.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що подання про призначення пенсії з усіма документами надійшли на адресу Головного управління 14.10.2024 року. Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.05.2024 позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби. Відповідно до довідки-атестат від 04.11.2024 №43 позивач отримував пенсію по інвалідності по 30.11.2024, призначену відповідно до Закону №1058. З 14.10.2024 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 40% сум грошового забезпечення відповідно до ст.21 закону №2262. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

14.10.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло подання з ІНФОРМАЦІЯ_1 № 38748/8 про призначення пенсії ОСОБА_1 з документами.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.05.2024 позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби з 01.04.2024 р.

14.10.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 40% сум грошового забезпечення відповідно до ст.21 закону №2262 з 14.10.2024 по 31.03.2025 р.

На звернення позивача від 23.01.2025 відповідач скерував відповідь №8630-8602/Б-52/8-1300/25 від 21.04.2025, у якій зазначив, що переведення з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію заяви з усіма необхідними документами. Відповідно до довідки-атестат від 04.11.2024 №43 позивач отримав пенсію по інвалідності по 30.11.2024, призначену відповідно до Закону №1058. Пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону №2262-ХІІ військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами статті 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною першою статті 18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Згідно із частиною третьою статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Аналіз наведених норм Закону №2262-ХІІ дає суду підстави дійти висновку про те, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби (але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення), при цьому, пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Як встановлено судом з виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.05.2024 позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби з 01.04.2024 р., подання про призначення пенсії ОСОБА_1 надійшло до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 14.10.2024 року.

Отже, виходячи із приписів пункту «б» частини першої, частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ, позивачу пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-ХІІ необхідно було призначити не дати надходження документів, а з дня виникнення права на пенсію, який охоплюється часовим проміжком 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивача було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ з 06.08.2019, а не призначено таку пенсію, з огляду на таке.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 359/3000/17).

На думку суду, у спірних правовідносинах вказані положення частини третьої статті 45 Закону №1058-IV застосовані бути не можуть, оскільки стосуються переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тоді як у позивача виникло право на призначення пенсії за іншим Законом - Законом №2262-ХІІ.

Крім того, суд звертає увагу, що від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу ГУ ПФУ у Львівській області надійшли документи саме для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №2262-ХІІ, а з протоколу за пенсійною справою (Міноборони) від 23.12.2024 вбачається, що позивачу саме призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом №2262-ХІІ з 14.10.2024, а не переведено з одного виду пенсії на інший.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про те, що позивач має право саме на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ (при цьому, право на отримання пенсії за Законом №2262-ХІІ відповідачем не заперечується) з 13.06.2024, позивач має також право на отримання різниці між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону №1058-IV, та пенсію по інвалідності, призначеною відповідно до Закону №2262-ХІІ за період з 13.06.2024 по 13.10.2024.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оформленого листом від 21.04.2025, щодо відмови здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 13.06.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ з 13.06.2024 із врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

СуддяКухар Наталія Андріївна