Справа № 360/1006/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року справа №360/1006/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Блохіна А.А., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2025 року у справі № 360/1006/25 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся 12.05.2025 до суду з позовом до 3 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2020 року по 18 липня 2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - «березень 2018 року», з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 протиправною;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2020 року по 18 липня 2022 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - «березень 2018 року», з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року позовну заяву - залишено без руху.

Запропоновано позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом від 19.05.2025, в якому посилався на те, що в період до 19.07.2022 року, у вiдповiдностi до ч.2 ст. 233 КЗпП України, в редакції на час виникнення спiрних правовiдносин, звернення до суду з цим позовом не обмежується будь-яким строком.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. (постанова Великої Палати Верховного Суду у від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23)

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних днів з дня отримання даної ухвали суду.

Запропоновано позивачу протягом 3 (трьох) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

На виконання вимог ухвали від 26.05.2025 року позивач в заяві повідомив наступне.

Позивач не має інших доказів, ніж ти що зазначені у позовній заяві разом з додатками про наявність обставин, що свідчить про невиплату йому індексації грошового забезпечення за вказаний період проходження служби. На його неодноразові звернення до відповідача з приводу надання інформації щодо невиплати мені складової грошового забезпечення, відповіді він не отримував.

Таким чином, він позбавлений на даному етапі надати до суду додаткові докази. Також просив врахувати, що наразі він проходить військову службу за контрактом у Міністерстві оборони України. Специфіка та характер підрозділу, у якому він наразі проходить служби позбавляє можливості здійснити усі необхідні заходи щодо збору відповідних доказів, які свідчать про бездіяльність відповідача.

Звертає увагу, що ним до позовної заяви був долучений витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 351 від 12.12.2023 року, із якого вбачається факт невиплати індексації грошового забезпечення за вказаний мною у позовній заяві період (повторно додаю відповідний доказ).

Вважає, що неодноразові спроби відмовити у доступі до правосуддя через ненадання доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги - є серйозним порушенням його прав.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23)

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року позовну заяву - залишено без руху.

Запропоновано позивачу протягом 3-х (трьох) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд уточненої позовної заяви з відповідними доказами, з урахуванням висновків суду, викладених у цій ухвалі.

Ухвала обгрунтована наступним.

На виконання вимог ухвали суду від 02.06.2025 відповідачем надано відзив на позов та довідку від 11.06.2025 № 6328/фес про грошове забезпечення позивача за спірний період, тобто з червня 2020 року по липень 2022 року.

З вказаної довідки вбачається, що у спірний період позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація його грошового забезпечення.

Однак, ні відповіді на відзив, ні пояснень щодо зазначених в довідці відомостей позивачем суду не надано. Тобто фактично позивачем не зазначено та не надано доказів та розрахунку в чому саме полягає його незгода з виплаченими йому сумами індексації.

При цьому як до позову, так і до заяв на виконання вимог ухвал суду від 16.05.2025 та від 25.05.2025 позивачем не було надано доказів з яких йому стало відомо про невиплату йому вказаної індексації та не наведено відповідного розрахунку.

Таким чином, у разі повної виплати позивачу індексації його грошового забезпечення можливо зробити висновок, що включає закриття провадження у справі.

Зазначене обумовлює необхідність уточнення заявлених вимог з боку позивача з урахуванням позиції відповідача та наданої довідки від 11.06.2025 № 6328/фес про грошове забезпечення позивача за спірний період. У разі наявності такої заборгованості, позивачу необхідно зазначити конкретні періоди та надати відповідні докази, а також надати суду розрахунок такої заборгованості.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 року позов залишено без розгляду.

Позивач не погодився з ухвалою суду від 08.09.2025, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального, процесуального права, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів посилався на те, що, якщо б суддя першої інстанції уважно ознайомився із змістом відзиву на позовну заяву, то він зміг би встановити що відповідачем виплачено індексацію грошового забезпечення на період з червня 2020 року по червень 2022 року, без врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, а предметом позову є правова вимога, яка виражається саме: у визнанні бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати мені індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2020 року по 18 липня 2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - «березень 2018 року» з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 ..

Таким чином, чергове залишення позовної заяви на підставі ухвали Луганського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 01.09.2025 року було безпідставним та передчасним.

Щодо залишення позовної заяви без розгляду на підставі та ухвали Луганського окружного адміністративного суду про залишення позову без розгляду від 08.09.2025 року, то апелянт зазначає наступне.. Ознайомившись із змістом вищевказаної ухвали, йому стало відомо, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду є те, що не були усунуті недоліки у термін до 05.09.2025 року на підставі ухвали Луганського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 01.09.2025 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій) і дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом.

З висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч. 2 статті 233 Кодексу законів про працю (в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 6 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22, від 3 серпня 2023 року у справі №280/6779/22, від 20 листопада 2023 року у справі № 160/5468/23.

З огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 1 липня 2022 року №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд звертає увагу, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною 1 статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

В рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Враховуючи гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Оскільки спірні правовідносини (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з 01 червня 2020 року по 18 липня 2022 року) виникли до набрання чинності частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 1 липня 2022 року №2352-IX), апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем строк не пропущено.

Отже, судом першої інстанції помилково застосовано редакцію частини другої статті 233 КЗпП України, чинну на момент звернення з цим позовом до суду.

Згідно з ч. 3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом;

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Статтями 160, 161 КАС України визначено вимоги до позовної заяви.

Крім того, неможливість судом першої інстанції визначити предмет позову через недостатність, на його думку, відповідних доказів, не є підставою для залишення позову без руху та без розгляду.

З цього приводу, апеляційний суд враховує правову позицію в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23, згідно з якою позивач додав до заяви докази, які він вважав за необхідне надати суду, якщо ж вони при розгляді справи не підтвердять позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин першої статті 244 КАС вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Повертаючи заяву, суд фактично дав оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про залишення без розгляду позову, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 161, 241, 250, 311, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2025 року у справі № 360/1006/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв

А.А. Блохін