Справа № 480/11558/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Стислий виклад позицій сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач 26.10.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача в частині не виплати позивачу індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2015 - 2018 роки, невикористану щорічну основну відпустку за 2014 рік та частину невикористаної щорічної основної відпустки за 2015 рік; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити вказані виплати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено позивачу індексацію грошового забезпечення, а саме за 2015 - 2018 роки. Також при звільненні зі служби відповідач не здійснив виплату позивачу компенсацій за невикористані щорічну відпуску за 2014-2015 роки та додаткову відпустки, як учаснику бойових дій, а саме за 2015-2018 роки.
Судом відкрито провадження у справі 03.11.2023.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відзив відповідачем мотивовано тим, що вимоги позивача є необґрунтованими. Індексація грошового забезпечення позивача з 01.01.2015 до 30.11.2015 нарахована та виплачена у повному обсязі. У період з 01.12.2015 до 28.02.2018 нарахування індексації не здійснювалось. За період з 01.03.2018 до 31.08.2018 нарахування та виплата індексації здійснювалась із урахуванням базового місяця - березня 2018 року. Зазначає, що 17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію. Отже, з моменту оголошення мобілізації і по даний час в Україні діє особливий період, під час якого, відповідно ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" припиняється надання додаткових соціальних відпусток учасникам бойових дій у кількості 14 календарних днів на рік. Позивач при звільненні зі служби не виявив бажання скористатися правом на отримання відпустки із наступним виключенням зі списків особового складу в/ч, а також не звертався у встановленому порядку до командира в/ч щодо отримання компенсації за невикористану щорічну основну відпустку. Тому відповідач правомірно нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення та не компенсував позивачу невикористані відпустки.
Обставини, які встановлені судом.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 03.06.2015.
У 2015-2018 роках позивач проходив військову службу у відповідача, що не спростовано відповідачем. 31.08.2018 позивача виключено зі списків особового складу відповідача.
Згідно з картками особового рахунку військовослужбовця позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення наступним чином: у лютому 2015 року - 90,13 грн; у березні 2015 - 299,63 грн; у травні 2015 - 244,82 грн; у червні 2015 - 401,94 грн; у жовтні 2015 - 2727,41 грн; у листопаді 2015 - 1515,80 грн; у грудні 2015 - 757,90 грн; у січні 2018 - 4874,45 грн; у лютому 2018 - 4874,45 грн; у березні 2018 - 5056,73 грн. За інші місяці у період з 01.01.2015 до 31.08.2018 нарахування індексації відсутнє. Доказів на спростування такого факту відповідачем не надано. Грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року складає 8124,08 грн, а у березні 2018 - 8427,88 грн.
У 2015 році позивачу було надано частину щорічної основної відпустки за 2015 рік терміном 24 календарні дні та частину щорічної основної відпустки за 2015 рік терміном 15 днів, що підтверджується наказами відповідача від 25.03.2015 № 94 та від 31.10.2015 № 226.
Суд не приймає до уваги довідку відповідача від 06.10.2023, як доказ невикористання позивачем щорічної основної відпустки за 2015 рік у кількості 25 днів, оскільки зазначене спростовується вказаними вище наказами відповідача.
За 2014 рік позивач не використав щорічну основну відпустку у кількості 45 календарних дня. За 2015 рік позивач не використав частину щорічної основної відпустки у кількості 6 календарних днів.
У 2015-2018 роках позивачу не надавалась відпустка, як учаснику бойових дій, строком 14 календарних днів на рік.
Під час служби позивача та при його звільненні за вказані вище відпустки відповідач не здійснив грошової компенсації. Вказаний факт не спростовано відповідачем.
Висновки суду. Мотиви відповідних висновків.
1. Щодо індексації грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Тобто, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є місяцем підвищення при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлені підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до цієї постанови.
Отже, якщо підвищення тарифних ставок (окладів) мало місце у січні 2008 року, то для розрахунку індексації за період з 01.01.2015 цей місяць і є місяцем підвищення за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін слід проводити з лютого 2008 (наступного місяця після місяця підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець). Якщо підвищення тарифних ставок (окладів) мало місце у січні
Відповідно до положень пункту 10-2 Порядку № 1078 з 01.12.2015 це правило застосовується і для новоприйнятих працівників.
Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Отже, у грудні 2015 року тарифні ставки (оклади) військовослужбовців не змінилися, тому підстави для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу з урахуванням місяця підвищення за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін грудня 2015 року, відсутні.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що поведінка відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення позивачу із встановленням місяця підвищення за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, за період з 01.01.2015 до 28.02.2018, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.
При цьому, суд звертає увагу сторін, що застосування місяця підвищення - січня 2008 року, для розрахунку індексації з 01.01.2015 до 28.02.2018, не є передчасним у даній справі, незважаючи на те, що за такий період частково проводилась індексація, оскільки у відповідача відсутня дискреція для застосування іншого місяця підвищення, в тому числі грудня 2015 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28.06.2024 у справі № 560/1431/21 та від 29.08.2024 у справі № 200/4082/22, які враховуються судом при ухваленні даного рішення.
Отже, суд дійшов висновку про те, що поведінка відповідача щодо відсутності нарахування індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2015 до 28.02.2018 із застосуванням для її розрахунку місяця підвищення, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін - січня 2008 року, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.
Тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.
2. Щодо індексації-різниці.
З моменту набрання чинності постанови КМУ від 30.07.2017 № 704 відбулась зміна тарифних ставок військовослужбовців, а саме 01.03.2018.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку № 1078 значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з наступного місяця.
Тому місяцем підвищення індексації з 01.03.2018 є березень 2018 року.
Відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, індексація не нараховується у місяці підвищення посадового окладу (тарифної ставки), якщо розмір такого підвищення (з урахуванням всіх складових, що не мають разового характеру) перевищує суму можливої індексації у відповідному місяці. Якщо ж сума підвищення не перекриває суму можливої індексації, визначається різниця між нею та сумою підвищення.
Таким чином, для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року приписів абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць (лютий 2018 року), розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів (березень 2018 року).
Як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 8124,08 грн, а у березні 2018 - 8427,88 грн.
Відтак, грошовий дохід позивача збільшився на 303,80 грн (8427,88 - 8124,08).
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% .
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.
1762,00 х 253,30% / 100 = 4463,15 грн.
Згідно з нормою абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 - 303,80 = 4159,35 грн.
Враховуючи той факт, що відповідач не нарахував та невиплатив позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 31.08.2018 у встановлених законодавством розмірах, його поведінка не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України. Тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.
3. Щодо компенсації відпусток.
Відповідно до норми ч.1 ст.10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Згідно з п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст.16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з пунктом ч.8 ст.10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Абзацом третім п.14 ст.10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до ч.17 ст.10-1 Закону № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами 1, 6 та 12 цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
Згідно з ч.18 ст.10-1 Закону № 2011-XII в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Відповідно до ч.19 ст.10-1 Закону № 2011-XII надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 оголошено рішення про проведення часткової мобілізації. Тому з 18.03.2014 і на даний час особливий період триває.
Відповідно до п.3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, у разі невикористання щорічної основної та додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому в особи виникає право на такі відпустки, щорічна основна та додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством соціальні гарантії, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
При цьому, суд звертає увагу, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток відповідно до п.19 ст.10-1 Закону № 2011-XII в особливий період є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо та не впливає на суть цього права.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців зі служби їм повинна виплачуватися грошова компенсація за всі невикористані дні, як щорічної, так і додаткової відпустки. Невиплата ж грошової компенсації за невикористані дні відпустки порушує права позивача. При цьому, суд зауважує, що сам факт неможливості надання відповідачем відпусток без рівноцінної їх заміни грошовою компенсацією суперечить самій суті права.
Ненадання позивачем рапорту про відпустку перед звільненням, а також про виплату грошової компенсації відпустки не може звільняти відповідача від обов`язку розрахуватися з відповідачем при звільненні, в тому числі виплатити всі належні компенсації.
Оскільки відповідач в день виключення зі списків особового складу 31.08.2018 не нарахував позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2014-2015 роки та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпустки за 2015-2018 роки, то суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленими ч.2 ст.2 КАС України.
Таким чином суд задовольняє такі позовні вимоги, з виходом за їх межі, а також у спосіб, який визначений судом у резолютивній частині рішення, який необхідний для ефективно захисту порушених прав позивача.
Судові витрати.
Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", розподіл судового збору не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із встановленням місяця підвищення, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, за період проходження військової служби з 01.01.2015 до 28.02.2018.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2015 до 28.02.2018, із встановленням місяця підвищення, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності нарахування ОСОБА_1 індексації - різниці грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 до 31.08.2018, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
6. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2014-2015 роки та грошової компенсації додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2018, у зв`язку із звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.08.2018.
7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію щорічної основної відпустки за 2014-2015 роки та грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2018, у зв`язку із звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.08.2018.
8. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
9. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А.І. Сидорук