Справа № 465/7740/25
Суддя: Коліщук З. М.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

465/7740/25
2-а/465/254/25
У Х В А Л А

/про самовідвід судді/

24.10.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі головуючого судді Коліщук З.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі голови Франківського районного суду м. Львова Мартьянової Світлани Мирославівни, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м.Львова Кушнір Богдани Богданівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вищої ради правосуддя, про визнання протиправними діянь суб`єктів владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває справа №465/7740/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі голови Франківського районного суду м. Львова Мартьянової Світлани Мирославівни, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м.Львова Кушнір Богдани Богданівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вищої ради правосуддя, про визнання протиправними діянь суб`єктів владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 справу №465/7740/25 (провадження № 2-а/465/254/25) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі голови Франківського районного суду м. Львова Мартьянової Світлани Мирославівни, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м.Львова Кушнір Богдани Богданівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вищої ради правосуддя, про визнання протиправними діянь суб`єктів владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди передано головуючому судді Коліщук З.М.

24.10.2025 суддею Франківського районного суду м. Львова Коліщук З.М. подано заяву про самовідвід від розгляду даної справи. Заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 заявив вимоги про визнання протиправними діянь суб`єктів владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди до Держави Україна в особі голови Франківського районного суду м. Львова Мартьянової Світлани Мирославівни, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м.Львова Кушнір Богдани Богданівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вищої ради правосуддя. З матеріалів справи вбачається, що відповідачами у цій справі є голова Франківського районного суду м. Львова Мартьянова Світлана Мирославівна та суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Богдана Богданівна, з якими протягом тривалого часу здійснює судочинство у цьому ж судді суддя Коліщук З.М. та перебуває у товариських відносинах. Відтак, зазначені обставини можуть викликати обгрунтований сумнів у неупередженості судді Коліщук З.М. при розгляді цієї справи. Крім того, в будь-якому випадку це призводить до виникнення сумнівів в неупередженості судді у стороннього спостерігача.

Згідно з ч. 1 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.1 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Враховуючи вищезазначене, суд не повідомляв учасників справи про вирішення питання про самовідвід судді у даній справі.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обгрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. Таким чином, ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Вищезазначене кореспондується із пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зважаючи на вищенаведене та з метою дотримання приписів безсторонності, неупередженості та об`єктивності справи, вважаю, що заяву про самовідвід необхідно задоволити, а справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 39, 40, 248 КАС України, суд

постановив:

заяву судді Франківського районного суду м. Львова Коліщук З.М. про самовідвід у розгляді справи № 465/7740/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі голови Франківського районного суду м. Львова Мартьянової Світлани Мирославівни, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м.Львова Кушнір Богдани Богданівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вищої ради правосуддя, про визнання протиправними діянь суб`єктів владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди- задоволити.

Матеріали справи № 465/7740/25 передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ч.1 ст.31 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Коліщук З.М.