Справа № 600/2955/24-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №600/2955/24-а

адміністративне провадження № К/990/41540/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Гриціва М.І., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі №600/2955/24-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту урбаністики та архітектури щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 21.08.2023 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1 , біля земельної ділянки із кадастровим номером :16:002:0271, площею 0,0100 га, кадастровий номер 0:16:002: 0578, для будівництва індивідуальних гаражів;

- зобов`язати Департамент урбаністики та архітектури у двотижневий строк після завершення (припинення або скасування) в Україні воєнного стану повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 21.08.2023 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1 , біля земельної ділянки із кадастровим номером :16:002:0271,площею 0,0100 га, кадастровий номер 0:16:002:0578, для будівництва індивідуальних гаражів.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 21.08.2023 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1 , біля земельної ділянки із кадастровим номером :16:002:0271, площею 0,0100 га, кадастровий номер 0:16:002: 0578, для будівництва індивідуальних гаражів.

Зобов`язано Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради у двотижневий строк після завершення (припинення або скасування) в Україні воєнного стану повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1 , біля земельної ділянки із кадастровим номером :16:002:0271, площею 0,0100 га, кадастровий номер 0:16:002:0578, для будівництва індивідуальних гаражів.

13.10.2025 до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі №600/2955/24-а.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Предметом оскарження у даній справі є відмова відповідача прийняти рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 21.08.2023 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1 , біля земельної ділянки із кадастровим номером :16:002:0271, площею 0,0100 га, кадастровий номер 0:16:002: 0578, для будівництва індивідуальних гаражів.

У вказаній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник не зазначає про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Крім того, у поданій касаційній скарзі, скаржник зазначає підставу касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Крім того, Верховний Суд не враховує посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, оскільки відповідач по тексту касаційної скарги наводить уривки з різних постанов Верховного Суду, проте зазначені доводи є загальними.

Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону.

Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі №600/2955/24-а.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

М.І. Гриців

Судді:

А. І. Рибачук