Справа № 420/9335/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9335/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці, в якому просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2025/000002/1 від 15.01.2025.

- Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2025/000003 від 15.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості є протиправним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки під час декларування товарів, Товариством було подано повний пакет документів, необхідний для митного оформлення вказаного в декларації товару, які відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, про яку зазначає відповідач, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Ухвалою від 07.04.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості прийняте з передбачених чинним законодавством підстав, правомірно, обґрунтовано та вмотивовано.

У своїх доводах митний орган зазначив, що за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача за МД №25UA88U4 від 14.01.2025, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2025/000002/1 від 15.01.2025. Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, а саме: виписку з бухгалтерської документації, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору, копію митної декларації країни відправлення.

Втім, листом від 15.01.2025 № 15/01-1 декларантом повідомлено про неможливість надання затребуваних додаткових документів у зв`язку із відсутністю останніх. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

Зважаючи на викладене, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Одеська митниця не визнала заявлену митну вартість. З декларантом було проведено консультації згідно з ст.57 МКУ. Послідовно розглядаючи обмеження щодо застосування наступних методів визначення митної вартості товарів, які наведені у ст.ст. 58 63 Митного кодексу України, за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів, поданих до митного оформлення до Одеської митниці за (МД) № 25UA88U4 від 14.01.2025 було обрано метод визначення митної вартості другорядний метод визначення митної вартості резервний (метод 2 ґ). З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості: по товару № 1 « 1. Контейнери з чорного металу для перевезення товарів загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні:Контейнери 40-футові рефрижераторні, тип - 40HQ, 21 шт.:№ ASIU3498248 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermо King).№ ASIU6134039 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6118104 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6135631 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU5026786 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6140371 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6131744 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU5037570 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU5848617 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier). № ASIU5034652 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6104266 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6139540 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6131493 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6127106 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6135307 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6123266 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU5848936 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier). № ASIU6100701 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6103676 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU6117427 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier).№ ASIU5031524 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier). У комплекті, мають сліди тривалої експлуатації, множинні корозійні ушкодження зовнішньої поверхні та вм`ятини по корпусу з ушкодженнями та осипанням лакофарбового покриття (сколи, подряпини, вимагає заміни). Агрегат вимагає ремонту внутрішнього та зовнішнього корпусу контейнера. Необхідно здійснити обслуговування установки (реф.), діагностику електронного обладнання. Агрегат не заправлений фреоном та вимагає зробити заправку фреоном, заміну фільтрів, патрубків та ремонт електронного обладнання. Контейнери-рефрижератори знаходяться у неробочому стані та вимагають додаткових ремонтно-відновлювальних робіт. Втрата якості - 80-85%. Товар цивільного призначення. Не являє собою товари подвійного використання, не можуть бути використані у створенні звичайних видів озброєнь, військової чи спеціальної техніки та створення ракетної зброї» є більшим та становить 4140 євро/шт (МД від 25.12.2024 №24UA66U9), ніж заявлено декларантом 3082,6141 євро/шт.

На думку відповідача, у рішенні про коригування митної вартості від 15.01.2025 року №UA500490/2025/000002/1, наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Товар, який надійшов на адресу позивача за (МД) № 25UA88U4 від 14.01.2025, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 24UA18U0 від 16.01.2025 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 218 090, 30 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

29.04.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність викладених у ній обставин, оскільки вони не спростовують доводи позовної заяви.

30.04.2025 від відповідача надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, в яких вказує на правомірність прийнятих митницею рішень.

30.04.2025 від відповідача також надійшли заперечення на клопотання про компенсацію судових витрат.

30.09.2025 від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

02.10.2025 від відповідача надійшли заперечення щодо розподілу судових витрат.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

01.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС" та компанією CCIS Belgium NV було укладено контракт SL015656, відповідно до якого Продавець погоджується продати, а Покупець погоджується придбати будь-який Контейнер (и), продаж здійснюється в результаті офіційної Пропозиції про продаж, прийнятої Покупцем, або простого обміну кореспонденцією між Продавцем і Покупцем.

За умовами вказаного контракту, на адресу ТОВ СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС (надалі - Позивач) було поставлено товар контейнери з чорного металу для перевезення товарів загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні.

З метою митного оформлення товару, який поставляються за вищевказаним контрактом, декларант ФОП ОСОБА_1 , подав до Одеської митниці митну декларацію типу ІМ40АА №25UA88U4 від 14.01.2025 (надалі МД), відповідно до якої за умовами поставки FCA на митну територію України надійшов товар ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС»: 1. Контейнери з чорного металу для перевезення товарів загального призначення одним або кількома видами транспорту, бувші у використанні:Контейнери 40-футові рефрижераторні, тип - 40HQ, 21 шт.:№ ASIU3498248 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Thermo King); №ASIU6134039 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6118104 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); № ASIU6135631 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU5026786 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6140371 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6131744 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU5037570 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU5848617 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU5034652 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6104266 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6139540 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6131493 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6127106 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6135307 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6123266 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU5848936 - 2008 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6100701 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6103676 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU6117427 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier); №ASIU5031524 - 2011 року виробництва (обладнаний холодильною установкою Carrier). У комплекті, мають сліди тривалої експлуатації, множинні корозійні ушкодження зовнішньої поверхні та вм`ятини по корпусу з ушкодженнями та осипанням лакофарбового покриття (сколи, подряпини, вимагає заміни). Агрегат вимагає ремонту внутрішнього та зовнішнього корпусу контейнера. Необхідно здійснити обслуговування установки (реф.), діагностику електронного обладнання. Агрегат не заправлений фреоном та вимагає зробити заправку фреоном, заміну фільтрів, патрубків та ремонт електронного обладнання. Контейнери-рефрижератори знаходяться у неробочому стані та вимагають додаткових ремонтно-відновлювальних робіт. Втрата якості - 80-85%. Товар цивільного призначення. Не являє собою товари подвійного використання, не можуть бути використані у створенні звичайних видів озброєнь, військової чи спеціальної техніки та створення ракетної зброї.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією ІМ40АА №25UA88U4 від 14.01.2025 були подані наступні документи: Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) BE00001661 від 12.07.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509245 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509246 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509247 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509248 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509249 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509250 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509251 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509252 від 04.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509299 від 05.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509300 від 05.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509301 від 05.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509302 від 05.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509303 від 05.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509365 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509366 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509367 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509368 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509369 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509370 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509371 від 11.08.2024; Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 31509372 від 11.08.2024; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) BE00001661 від 12.07.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару 370 від 15.07.2024; Рахунок-фактура про надання транспортноекспедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 7437 від 05.08.2024; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 253/1 від 09.01.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівліпродажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів SL015656 від 01.07.2024; Договір про надання послуг митного брокера 180924 від 18.09.2024; Договір (контракт) про перевезення ТЕ-27042021 від 27.04.2021; Інші некласифіковані документи - Акт технічного стану №251224/1 від 25.12.2024; Інші некласифіковані документи - Карти контейнерів б.н. від 23.12.2024; Інші некласифіковані документи - Фото контейнерів від 23.12.2024.

В указаній декларації позивачем була визначена митна вартість за першим методом - за ціною договору(Контракту).

За результатами перевірки МД №25UA88U4 від 14.01.2025 та поданих разом з нею документів у підтвердження заявленої митної вартості для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями, митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2025/000002/1 від 15.01.2025, а саме:

1. У поданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 15.07.2024 №370 відсутня печатка та підписи уповноважених осіб банку, а також відсутні посилання на рахунок фактуру (інвойс), внаслідок чого його неможливо співставити з оцінюваною партією товару;

2. Товари, відповідно да наданого інвойсу, поставляються на умовах поставки FCA ANTWERP, відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, проте в рахунку на оплату транспортних послуг від 05.08.2024 №7437 відомості щодо зазначених витрат відсутні. Крім того, в рахунку зазначені витрати за послуги з організації доставки залізничним транспортом товару за маршрутом Антверпен-Одеса-Ліски у сумі 669802,81 грн, які декларантом не включено до митної вартості товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, вартості послуг організації перевезення товарів на території третіх держав, наявності/відсутності додаткових послуг згідно договору транспортного експедирування від 27.04.2021 № ТЕ-27042021, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів;

3. До митного оформлення не надані банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури згідно п. 4.4 договору на транспортного експедирування від 27.04.2021 № ТЕ-27042021;

4. Для підтвердження заявленої митної вартості надана цінова довідка від 09.01.2025 № 253/1 складена ФОП ОСОБА_2 . Замовником цінової довідки від 09.01.2025 № 253/1 є ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС", який є покупцем товару. Розрахунок показника втрати якості, одного із основних показників, який впливає на визначення ринкової вартості товарів, відповідно до зазначеної цінової довідки, здійснено на підставі відомостей щодо технічних оглядів об`єкта оцінки, які виконані саме замовником (акт технічного стану від 25.12.2024 №251224/1), у діях якого з оцінки та визначення технічного стану товару бракує неупередженості або об`єктивності. Також встановлено, що для застосування методу аналогів продажу розглянуто обладнання, що пропонується до продажу на відкритому ринку в країні виробника. Враховуючи, що товари, відповідно да наданого інвойсу, поставляються на умовах поставки FCA Antwerp, експертом у ціновій довідці від 09.01.2025 №253/1 не враховано вартість перевезення із країни відправлення до місця ввезення на митну території України, а також не враховано ціну на внутрішньому товарному ринку. Отже, зазначені обставини, не дають можливості підтвердити або спростувати факт відповідності досліджуваної ціни товару кон`юнктурі ринку на підставі відомостей, які містяться у ціновій довідці від 09.01.2025 № 253/1.

З огляду на встановлення митницею, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору, копію митної декларації країни відправлення.

На запит митниці щодо надання додаткових документів, декларантом надіслано листи від 15.01.2025 № 15/01-1, в якому повідомлено, що всі документи та відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару зазначені в графі 44 ЕВМД, інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на даний час надати немає можливості.

15.01.2025 Одеською митницею Держмитслужби України було прийнято рішення №UA500490/2025/000002/1 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митну вартість скориговано, за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості, з урахуванням року виготовлення: по товару №1 є більшим МД від 25.12.2024 №24UA66U9 становить 4140 євро/шт (ніж заявлено декларантом 3082,6141 євро/шт).

У відзиві на позовну заяву митний орган вказав, що митну вартість скориговано з урахуванням опису товару, країни виробництва, ваги, умов поставки, митне оформлення якого здійснено у наближений до митного оформлення час та ґрунтується на раніше визнаній (визначених) митними органами митній вартості товарів.

У зв`язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів від товарів від 15.01.2025 №UA500490/2025/000002/1, відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500490/2025/000003 від 15.01.2015.

Товар який надійшов на адресу позивача за (МД) № 25UA88U4 від 14.01.2025, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 24UA18U0 від 16.01.2025 з (різниця митних платежів 218 090, 30 грн.).

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують його права і законні інтереси, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та оскаржуваному рішенню, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено в ч. 1, 2 ст.52 МУ України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані зокрема подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга статті 53 МК України визначає перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (за переліком наведеним у цій нормі).

При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст.54 МК України).

У відповідності до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК України).

Відповідно до приписів ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Відповідно до встановлених судом обставин справи, що підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, відповідно до поданої митної декларації, розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В свою чергу, для митного оформлення товару та на вимогу митного органу декларантом було надано ряд документів, зокрема: Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) від 12.07.2024 № BE00001661; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) від 12.07.2024 № BE00001661; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 09.01.2025 № 253/1; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.07.2024 №SL015656; Договір про надання послуг митного брокера від 18.09.2024 № 180924; Договір (контракт) про перевезення від 27.04.2021 № ТЕ-27042021 та інші документи, які вказані у графі 44 МД.

Указані надані платником документи містили числові показники ціни товару. Подання указаних вище документів Товариством не заперечує й відповідач Одеська митниця, проте вважає, що вони містять розбіжності та не підтверджують митну вартість імпортованого товару, та не підтверджують та не містять всіх відомостей щодо ціни товару, яка була фактично сплачена.

Втім, на думку суду такі доводи відповідача є хибними, та спростовуються матеріалами справи, виходячи з такого.

Дослідивши надані позивачем документи, які містяться у матеріалах справи та надавались на розгляд до митного органу разом з митною декларацією, в контексті оцінки правомірності прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості, суд звертає увагу, що у платіжній інструкції, яка була надана разом з МД, наявне посилання на контракт, який є з інвойсом невід`ємними частинами, а тому митниця мала достатньо можливості ідентифікувати платіжну інструкцію та встановити факт того, що дана платіжна інструкція підтверджує сплату конкретного інвойсу.

Відтак, посилання митного органу на відсутність у поданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 15.07.2024 № 370 печатки та підписів уповноважених осіб банку, а також відсутність посилання на рахунок-фактуру (інвойс), суд вважає неґрунтовними.

Щодо відсутності в банківському платіжному документі печатки та підписів уповноважених осіб банку, то в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано, яким чином це впливає на рівень визначення числових складових заявленої митної вартості поставленого товару.

Щодо твердження відповідача про відсутність відомостей щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, то суд зазначає, що до митного оформлення позивачем надавалася довідка компанії-перевізника № 2308-01 від 23.08.2024, в якій наводиться розшифрування вартості послуг з міжнародного перевезення вантажів.

Також, у рахунку на оплату № 7436 від 05.08.2024 наведено вартість послуг з перевезення з урахуванням всіх супутніх витрат, пов`язаних з цим.

Щодо посилань відповідача, що в рахунку зазначені витрати за міжнародне перевезення товару без сплати ПДВ, то суд погоджується з позивачем, що міжнародні перевезення згідно нормам ПК України оподатковується 0 % ставки ПДВ.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні, що цінова довідка від 09.01.2025 № 253/1 не дає можливості підтвердити або спростувати факт відповідності досліджуваної ціни товару кон`юнктурі ринку, то суд вказує, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК. Такі документи носять виключно інформаційний характер.

Суд зауважує, що цінова довідка надана декларантом додатково з метою уточнення та доповнення певних відомостей, що необхідні для здійснення митного оформлення, і можуть бути оцінені митним органом на предмет перевірки (контролю) заявлених декларантом числових значень митної вартості лише у випадку, якщо подані документи, що зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, містять розбіжності. Тому, такий документ не має визначального значення за умови, що основні документи (договір, інвойс тощо) давали можливість ідентифікувати товар та містили достатньо відомостей для визначення його митної вартості за основним методом.

За наведених обставин, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими.

Також, суд зазначає, що відсутність визначених митним органом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Окрім того, суд зауважує, що відповідач ні у оскаржуваному рішенні ні у відзиві не посилається на невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, що свідчить про те, що для митного оформлення фактично були надані товари, які за описом відповідали тим товарам, що зазначені у супровідних документах.

У розглядуваному випадку, позивачем доведено, що усі надані до митного органу разом із митною декларацією документи, поза розумним сумнівом, підтверджували вартість товару, який ввозиться, визначену за основним методом, є достатніми та містять усю необхідну повну інформацію про митну вартість та її складові.

Щодо застосування відповідачем при коригуванні заявленої позивачем митної вартості товарів резервного методу, суд зазначає наступне.

Суд вказує, що положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.

Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містять, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оскаржуване рішення митниці не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

До того ж, наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС», не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Суд наголошує, що критерій прийняття обґрунтованого рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

На думку суду рішення Одеської митниці про коригування митної вартості від 15.01.2025 №UA500490/2025/000002/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2025/000003 від 15.01.2025 не відповідають критеріям обґрунтованості.

Підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, суд приходить висновку, що позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, його вартість була визначена вірно за основним методом на підставі документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України. А відтак, така митна вартість є об`єктивно визначеною та документально підтвердженою, що свідчить про протиправність застосування митним органом другорядного методу резервного. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, за наслідком розгляду справи суд приходить висновку про недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного рішення, ним не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст.57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Усе викладене вище у сукупності свідчить на користь обґрунтованості заявлених ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» позовних вимог про визнати протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 15.01.2025 №UA500490/2025/000002/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2025/000003 від 15.01.2025, а відтак і про наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 5039,48 грн.

Також, судом встановлено, що у позовній заяві Товариством, в тому числі, заявлено, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу орієнтовний розмір яких складає 17000 грн, про що позивачем буде надано у порядку ст.139 КАС України підтверджуючі документи протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду разом із заявою про розподіл судових витрат.

Крім того, позивач зазначав, що у зв`язку із наявністю, серед доказів, документів, складених іноземною мовою, позивач звертався до послуг перекладача, вартість яких складає 700 грн 00 коп.

30.09.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якому просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» судові витрати, пов`язані з розглядом справи №420/9335/25, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 гривень 00 копійок, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» судові витрати, пов`язані з розглядом справи №420/9335/25, а саме: витрати на послуги перекладача у розмірі 700 гривень 00 копійок.

Відповідач в свою чергу заперечує проти вказаного клопотання позивача, вважаючи, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 17 000 грн. становить 5, 61 прожиткових мінімумів на працездатних осіб, або 2, 13 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 354, 16 годин роботи. На думку відповідача, у даному конкретному випадку не можна вважати, що при встановленні заявленого позивачем розміру гонорару була врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17). Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 17 000 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності. Також акцентує увагу суду на тому, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет. Оскільки Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому вважаємо, що вимога позивача про стягнення на його користь судових витрат суперечить ст. 139 КАС України.

Розглянувши клопотання позивача, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1,3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин, сторона, яка клопоче про розподіл таких витрат, подає до суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), акт приймання-передачі виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду копії наступних документів:

-Договір про надання правничої допомоги від 12.12.2022 №12/12, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНЙ СЕРВІС» та Адвокатським об`єднанням «МІТРАС», за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання надати йому відповідно до умов договору необхідну (відповідно до доручень замовника і в узгоджені сторонами терміни) правничу допомогу, консультації, представництво інтересів в судах всіх інстанцій на території України, інших державних органах, підприємствах, установах, організаціях, з усіх питань, що стосуються прав і законних інтересів змовника, а замовник зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги та оплатити їх. Надання правничої допомоги виконавцем здійснюється на умовах передоплати. Обсяг і розмір вартості правничої допомоги, узгоджується сторонами в додатковій угоді (п.3.1 Договору).

-Додаткова угода №1 від 12.12.2022 до Договору №12/12 про надання правничої допомоги від 12.12.2022, відповідно до якої виконавець за завданням замовника надає йому правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього у справах про визнання протиправними та скасування рішень Одеської митниці про коригування митної вартості товарів та карток відмови. З питань, пов`язаних з виконанням обов`язків, передбачених п.1 цієї Угоди, Виконавець надає Замовнику в рамках адвокатської діяльності наступну правничу допомогу: усне або письмове консультування з юридичних питань; представництво в судах будь-якої інстанції, органах державної виконавчої служби, територіальних органах Казначейства, з правом, наданим відповідним процесуальним законом позивачу, відповідачу та третім особам (без обмеження повноважень); інші дії, пов`язанні з виконанням умов п.1 Договору. Виконавець та замовник погодили, що вартість правничої допомоги (гонорар), передбаченої п.1 даної Угоди, у суді першої інстанції становить: 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. - у разі, якщо ціна позову не перевищує 130000,00грн.; 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. - у разі, якщо ціна позову перевищує 130000, 00грн. Замовник здійснює оплату за правничу допомогу на підставі рахунку Виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання відповідного рахунку. Усі додаткові витрати оплачуються Замовником, в тому числі витрати по оплаті судового збору. Замовник надає Виконавцю згоду на залучення для виконання обов`язків, передбачених п.1 Угоди, адвокатів без додаткового погодження із ним. У всьому іншому, що не врегульовано умовами цього Договору, сторони регулюються нормами чинного законодавства України та Правилами адвокатської етики.

- Акт №28/04/2 від 28.04.2025 прийому-передачі наданої правничої допомоги, яким сторони підтвердили, що виконавець у період з 15.01.2025 по 28.04.2025 надав замовнику правничу допомогу, передбачену Додатковою угодою №1 від 12.12.2022 до Договору про надання правничої допомоги №12/12 від 12.12.2022, під час розгляду Одеським окружним адміністративним судом справи №420/9335/25 за позовом ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2025/000002/1 від 15.01.2025 та картки відмови №UA500490/2024/000003 від 15.01.2025, а саме: - попередній аналіз наданих Замовником документів по рішенню та картці відмови, дослідження законодавчої бази, вироблення правової позиції, консультування Замовника щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) 15.01.2025-14.03.2025 7 годин роботи адвоката; - підготовка позовної заяви, формування додатків до позовної заяви, забезпечення перекладів документів, що складені іноземною мовою та долучаються до позову в якості доказів, та подання до суду 17.03.2025 - 31.03.2025 10 годин роботи адвоката; - правовий аналіз відзиву на позовну заяву 21.04.2025 - 2 години роботи адвоката; - підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, формування додатків до відповіді та подання - 28.04.2025 - 3 години роботи адвоката.

Сторони погодили, що вартість наданої виконавцем замовнику правничої допомоги, яка передбачена п.1 даного Акту, склала 17000 гривень 00 копійок. Виконання Додаткової угоди №1 від 12.12.2022 до Договору про надання правничої допомоги №12/12 від 12.12.2022 доручено адвокату Адвокатського об`єднання «МІТРАС» Олексієнко Марії Сергіївні (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №004828 від 15.07.2022). Замовник до Виконавця претензій за якістю та обсягом наданої правничої допомоги згідно з Договором про надання правничої допомоги №12/12 від 12.12.2022 не має.

- рахунок фактура №28/04/2 від 24.04.2025, виставлений Адвокатським об`єднанням щодо опти послуг правничої допомоги у розмірі 17000 грн.

При цьому, за доводами представника відповідача, указана сума правничих послуг, заявлених позивачем до відшкодування, є неспівмірною та необґрунтованою.

Висновуючись з даного приводу суд зазначає, що згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд доходить висновку, заявлені витрати дійсно пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджуються документально, отже позивач має право на компенсацію таких.

Щодо співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуги у зв`язку з розглядом даної справи, суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічним чином висловився Верховний Суд і у постановах від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, від 14 листопада 2019 року у справі № №826/15063/18 (адміністративне провадження №К/9901/18029/19) тощо, в яких зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того у, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв, суд відзначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.

Суд враховує, що вказана справа не є складною; зміст позовної заяви та обсяг наданих до суду документів не свідчать, що адвокатом було докладено значних зусиль для складання та подання до суду позовної заяви у цій справі. Крім того, дана адміністративна справа розглядалася в спрощеному позовному провадженні без призначення відкритого судового засідання, без виклику та участі представників сторін.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 17000грн, з урахуванням заперечень відповідача, є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову, виходячи з критерію пропорційності відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, приймаючи до уваги заперечення відповідача, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000,00 грн.

Що стосується витрат на залучення перекладача у розмірі 700,00 грн, суд зазначає таке.

В силу вимог ч.3 ст. 132 КАС України, як вже зазначалось вище, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно з приписами ч.5 ст.137 КАС України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Водночас, ч.2 ст.71 КАС України передбачає, що перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Тобто, залучення перекладача до участі в адміністративному судочинстві здійснюється виключно ухвалою суду на підставі клопотання учасників справи або з ініціативи суду.

Згідно матеріалів даної справи, у ході судового розгляду справи питання щодо залучення перекладача судом не вирішувалося.

Отже, витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розумінні статті 137 КАС України, які б підлягали відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у цій справі відсутні.

Таким чином, витрати на переклад документів без залучення перекладача судом не вважаються витратами, пов`язаними з розглядом справи, а відтак і не підлягають розподілу.

До того ж, представник позивача помилково у своїй заяві зазначає про те, що переклад документів було здійснено на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, оскільки у даній справі такої ухвали судом не приймалось. Переклад документів позивачем здійснювався на власний розсуд, до подання позову до суду.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Оскільки ст.254 МК України передбачає обов`язок декларанта подавати до митного оформлення разом з оригіналами документів, складених іноземною мовою, також і їх належним чином засвідчений переклад, підстави для стягнення витрат, пов`язаних із користуванням послуг перекладача відсутні. Крім того суд наголошує, що залучення перекладача у ході судового розгляду цієї справи судом не вирішувалося.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на залучення перекладача у розмірі 700,00 грн, оскільки підстави для стягнення таких витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» задовольнити.

Визнати противоправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2025/000002/1 від 15.01.2025.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2025/000003 від 15.01.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» 5 039,48 грн сплаченого судового збору та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС», , адреса: пров.Ентузіастів, 2, смт.Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832.

Відповідач: Одеська митниця, , адреса: вул.Лип Івана та Юрія, 21 А, м.Одеса, 65078.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА