Справа № 646/6935/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 р.Справа № 646/6935/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Демченко І.М., вул. Українська, 15, м. Харків, Харківська, 61010, повний текст складено 10.09.25 року по справі № 646/6935/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України треті особи інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Півень Сергій Михайлович

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Півень Сергій Михайлович, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕНА №5134660 від 03.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 03 липня 2025 року близько 21 год 00 хв позивач керував транспортним засобом Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 у межах м.Решетилівка Полтавської області, де його зупинив працівник патрульної поліції інспектор Півень С.М., пояснивши причину зупинки, а саме перевищення встановлення швидкості руху, зафіксованим приладом TruCAM. На вимогу інспектора поліції він пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування. Інспектор продемонстрував запис на екрані пристрою TruCAM, після чого повідомив, що ним буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У подальшому інспектор, не надавши йому можливості для пояснень або клопотань, пішов до службового автомобіля, зачинився в ньому зсередини і виніс постанову. Повернувшись через 5-10 хвилин, він передав йому копію постанови і попросив розписатися за її отримання. Розгляд справи по суті не проводився. Посилаючись на те, що інспектором патрульної поліції порушено його право на участь у розгляді справи, а також порушено права, передбачені ст. 268 КУпАП, за відсутності належної процедури щодо розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 просив скасувати вищевказану постанову та провадження у справі закрити.

Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.09.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.09.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що 03.07.2025 інспектором поліції Півнем С.М. винесено постанову серії ЕНА №5134660 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. Вказує, що після перевірки документів інспектор, не надавши можливості для пояснень або клопотань, пішов до службового автомобіля, зачинився в ньому зсередини і виніс постанову без його участі, тобто розгляд справи по суті не проводився. До матеріалів справи відповідачем долучено копію оскаржуваної постанови, із підписом, що не належить позивачу. Також, як зазначає відповідач, відеозаписи із нагрудної бодікамери інспектора та службового регістратора на даний час знищені, що є істотним порушенням процесуальних норм та позбавляє особу на захист.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем Департаментом патрульної поліції зазначено, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності, оскільки є спробою позивача уникнути від відповідальності. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові один із підписів виконаний не ним, водночас вказує, що він випадково поставив свій підпис в постанові. Так, у разі відмови від отримання копії постанови, поліцейський робить відмітку "від отримання копії відмовився" та в подальшому копія такої постанови направляється за адресою проживання особи відносно якої винесено постанову, тобто ніхто, окрім позивача не зацікавлений був ставити підпис у постанові, а саме у графі 9 "Копію постанови отримано". Також зауважив, що якщо б позивач не ставив свій підпис у графі №9, він би не додав копію такої постанови з особистим підписом інспектора до матеріалів справи. Зазначає, що сервер на якому зберігаються відеозаписи, по закінченню 30-ти денного терміну автоматично видаляється, при цьому основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами з приладу Trucam, за допомогою якого можливо встановити наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до відповіді на відзив на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що він розписувався лише один раз, вважаючи, що це підпис за отримання постанови, натомість у копії постанови, наданій відповідачем, його підпис виявився у графі "роз`яснено права", а у графі "отримано" стоїть інший підпис. Вказує, що відповідач фактично визнає, що відеозаписи з нагрудної камери інспектора та відеорегістратора службового автомобіля знищені, однак ДПП було належним чином повідомлено про відкриття судового провадження у строки, коли ці записи ще існували. Тобто, усвідомлюючи, що постанова оскаржується, відповідач знищив докази, які мали безпосереднє значення для розгляду справи.

Позивач у судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу просив здійснювати розгляд справи без участі представника Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає часткому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що під час несення служби в межах м. Решетилівка, А/Д М03, Київ-Харків-Довжанський, 306 км, 03.07.2025, о 20 год. 59 хв., екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001013) виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 141 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 91 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, інспектором прийнято рішення про зупинку транспортного засобу.

За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП та на водія накладено стягнення в розмірі 1700 грн.. До постанови в якості доказу долучено фото та відео за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001013), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що лише фіксація вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Відповідем зазначено, що швидкість транспортного засобу Toyota Camry НОМЕР_1 зафіксовано на лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 №ТС001013.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходів до зупинки порушника.

Правильність реалізації у приладі Trucam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, достовірність інформації про порушення Правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam.

Так, наявний у справі відеозапис приладу TruCAM, серійний номер ТС001013 містить інформацію про те, що транспортний засіб позивача рухався зі швидкістю 141 км/год.

Колегія суддів наголошує, що водій зобов`язаний безумовно виконувати вимоги правил дорожнього руху та вимоги дорожніх знаків, у тому числі п. 12.4, оскільки недотримання таких вимог створює потенційну загрозу для інших учасників руху, при цьому, дотримання правил дорожнього руху є не лише юридичним, а й свідомим обов`язком кожного водія.

Матеріалами справи підтверджено, що факт порушення правил дорожнього руху зафіксовано за допомогою приладу TruCAM, який є сертифікованим технічним засобом фото- та відеофіксації.

Враховуючи викладене, фотофіксація, зроблена за допомогою приладу TruCам є належним та допустимим доказом.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем процедури розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що він лише розписався за копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Процесуальні права, можливість надання пояснень позивачу не роз`яснювались.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутній відеозапис розгляду справи, який згідно з вимогами статті 283 КУпАП є обов`язковим у разі застосування технічних засобів фіксації. Відсутність такого запису унеможливлює перевірку дотримання прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а також дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи у суді апеляцінйої інстанції не доведено дотримання відповідачем вимог ст.ст. 268, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим постанова патрульної поліції про притягнення особи до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості підлягає скасуванню, а справа має бути направлена на новий розгляд до компетентного органу для усунення виявлених порушень та прийняття рішення відповідно до вимог закону.

Натомість суд першої інстанції не врахував вказані обставини, не повно дослідив обставини справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно п. 2 ч. 3 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, колегія суддів дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівником патрульної поліції порушено встановлену законом процедуру розгляду справи та винесення постанови. Такі порушення є істотними, оскільки вони могли вплинути на об`єктивність і законність прийнятого рішення, а відтак постанова не може вважатись такою, що відповідає вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 605,60 грн. та апеляційної скарги 908,40 грн, що підтверджується квитанціями від 12.07.2025 та від 11.09.2025 (а.с. 1, 134).

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 757 грн (302,80 грн + 454,20 грн).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.09.2025 по справі № 646/6935/25 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого лейтенанта поліції, інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальону, Управління патрульної поліції в Полтавській області Півня Сергія Михайловича серії ЕНА № 5134660 від 03.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (, вул.Кременчуцька, 2В, с.Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім гривень) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 22.10.2025 року