Справа № 380/8428/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/8428/24 пров. № А/857/1422/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 380/8428/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя у І інстанції Хома О.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 3, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просив визнати протиправними дії та скасувати Рішення від 09.02.2023 №81 ГУ ПФУ в Харківській області, Рішення від 13.03.2024 №81 ГУ ПФУ у Львівській області, Рішення від 25.03.2024 №81 ГУ ПФУ в Рівненській області; зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.01.1984 по 01.02.1999 в колгоспі ім. Леніна та призначити пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наступного дня досягнення пенсійного віку - 25.11.2022.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності визначеного статтею 26 Закону №1058-VI страхового стажу у 29 років, який у позивача становить лише 27 років та 29 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 10.01.1984 по 01.02.1999 у зв`язку із відсутністю кількості вироблених трудоднів. Отримавши дані про відсутність збережених первинних документів для додаткового підтвердження записів роботи, які зазначені у трудовій книжці, позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою за призначенням пенсії за віком від 06.03.2024 та надав додаткові документи, отримані після подання попередньої заяви за призначенням пенсії від 03.02.2023. Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено у призначенні пенсії та не зарахувало до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Леніна з 10.01.1984 по 01.02.1999, оскільки відсутня довідка про кількість вироблених трудоднів. Позивач 18.03.2024 повторно звернувся із заявою про призначення пенсії, однак рішенням ГУ ПФУ у Рівненській області від 25.03.2024 позивачу знову відмовлено у призначенні пенсії, з тим самим обґрунтуванням, що і попередніх рішеннях. Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.02.2023 №81, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.03.2024 №81, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.03.2024 №81 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 10.01.1984 по 01.02.1999 в колгоспі ім. Леніна та призначити пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 по 1 211, 20 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (надалі - Основні Положення). Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. Згідно з п. 20 Порядку №637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Оскільки у позивача відсутня довідка про встановлення мінімуму трудової участі та відпрацьовані трудодні за час роботи в колгоспі ім. Леніна з 10.01.1984 по 01.02.1999 підстав для зарахування даного періоду до страхового стажу немає. Враховуючи вищевикладене, вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 03.02.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).

До заяви позивачем долучено трудову книжку, військовий квиток, НОМЕР_2 , довідку про зміну назви організації №5 від 12.11.2010.

Згідно запису трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 10.01.1984 рішенням загальних зборів від 12.02.1984 прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна, Перемишлянського району Львівської області на посаду шофера голови колгоспу та 01.02.1999 звільнений із займаної посади Протоколом №1 від 05.02.1999.

За принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло відповідачем 2 рішення від 09.02.2023 №81 про відмову в призначені пенсії за віком позивачу з підстав відсутності визначеного статтею 26 Закону №1058-VI необхідного страхового стажу у 29 років, який у позивача становить лише 28 років та 29 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно до записів трудової книжки з 10.01.1984 по 01.02.1999 у зв`язку із відсутністю кількості вироблених трудоднів.

Отримавши дані про відсутність збережених первинних документів для додаткового підтвердження записів роботи, зазначених у трудовій книжці від 24.07.1981 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 06.03.2024 про призначення пенсії та надав додаткові документи, отримані після подання попередньої заяви від 03.02.2023.

Відповідачем 1 розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 13.03.2024 №81 про відмову в призначені пенсії за віком позивачу, не зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.01.1984 по 01.02.1999 в колгоспі ім. Леніна, оскільки відсутня довідка про кількість вироблених трудоднів.

Позивач отримавши протокол №1 від 12.03.2024 про обстеження факту опитування свідків щодо підтвердження стажу роботи гр. ОСОБА_1 , який працював з 18.02.1984 по 05.02.1999 у колгоспі ім. Леніна 18.03.2024, повторно звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності заява була розглянута відповідачем 3 та рішенням від 25.03.2024 №81 відмовило у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV. Не враховано період роботи в колгоспі ім. Леніна з 10.01.1984 по 01.02.1999, оскільки відсутня довідка про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані трудодні. Не враховано період роботи згідно Протоколу №1 від 12.03.2024, оскільки відсутні дані про знищення документів.

Рішення від 09.02.2023 №81, від 13.03.2024 №81, від 25.03.2024 №81 про відмову в призначенні пенсії за віком є предметом оскарження у цій справі.

Вважаючи що дане рішення є незаконним та таким, що порушує його право на призначення пільгової пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058-VI періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-VI за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно статті 4 Закону №1058-VI виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону №1058-VI страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-VI страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-VI визначено умови призначення пенсії за віком.

Згідно частини 1 статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу… з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач, 24..11.1962 р.н., 03.02.2023, 06.03.2024 та 18.03.2024, тобто після досягнення 60-річного віку, звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Для призначення пенсії позивачем подано пенсійному органу трудову книжку серії НОМЕР_1 , військовий квиток № НОМЕР_4 , Диплом № НОМЕР_5 , довідку про зміну назви організації №5 від 12.11.2010, протокол №1 від 12.03.2024 про обстеження факту опитування свідків щодо підтвердження стажу роботи гр. ОСОБА_1 , який працював з 18.02.1984 по 05.02.1999 у колгоспі ім. Леніна.

Оскільки позивач вперше звернувся за призначенням пенсії за віком 03.02.2023, то відповідно до вимог частини першої статті 26 Закону №1058-VI право на призначення пенсії обумовлено наявністю 29 років страхового стажу.

Спірними рішеннями відповідачів позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком саме з підстав відсутності у нього необхідного 29-річного страхового стажу, до якого пенсійним органом не зараховано період роботи позивача в колгоспі ім. Леніна з 10.01.1984 по 01.02.1999, оскільки відсутня довідка про кількість вироблених трудоднів.

Соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки гарантує Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку№637).

У позивача наявна трудова книжка серії НОМЕР_1 від 24.07.1981, яка містить чіткий запис про спірний період роботи з 10.01.1984 по 01.02.1999 в колгоспі ім. Леніна на посаді шофера голови колгоспу: про прийом на роботу та звільнення, з посиланням на рішення та протоколи загальних зборів, які скріплені печаткою.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 21.02.2018 у справі №687/975/17, а також від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постанові від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Позивач на виконання вимог, зазначених у спірних рішеннях звертався із адвокатським запитом до ТзОВ «Корелицьке», яке є правонаступником колгоспу ім. Леніна, про його роботу у період з 10.01.1984 по 01.02.1999 в колгоспі ім. Леніна.

ТзОВ «Корелицьке» листом від 21.02.2024 №1-24 повідомило, що відповідні книги та записи не збереглися.

Позивач до заяви про призначення пенсії також долучив протокол №1 від 12.03.2024 про обстеження факту опитування свідків щодо підтвердження стажу роботи позивача, який працював з 18.02.1984 по 05.02.1999 у колгоспі ім. Леніна 18.03.2024.

У вказаному протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що знають заявника по спільній з ним роботі, мають записи в трудовій книжці про свою роботу та час, стосовно якого підтверджують роботу заявника.

Разом з тим, судом не здобуто доказів на вчинення відповідачами дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12.09.2022 у справі № 569/16691/16-а.

За таких апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність не зарахування відповідачами періоду роботи позивача з 10.01.1984 по 01.02.1999 в колгоспі ім. Леніна, що призвело до прийняття рішень ГУ ПФУ в Харківській області від 09.02.2023 №81, ГУ ПФУ у Львівській області від 13.03.2024 №81, ГУ ПФУ в Рівненькій області від 25.03.2024 №81 про відмову у призначенні пенсії за віком та порушення права позивача на призначення пенсії згідно до частини першої статті 26 Закону №1058 IV.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 380/8428/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук