Справа № 300/7606/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7606/24 пров. № А/857/34241/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С.М.
суддів -Гуляка В.В.
Ільчишин Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі № 300/7606/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїШумей М.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначено

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У жовтні 2024 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (далі третя особа) у якій позивачка просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2024 № 50;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період роботи у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» з 06.10.1993 по дату звернення за пенсією (за виключенням періоду з 02.01.1998 по 19.01.1998) до пільгового стажу за Списком № 2, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.08.2024 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі № 300/7606/24 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2024 № 50.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» з 06.10.1993 по дату звернення за пенсією (за виключенням періоду з 02.01.1998 по 19.01.1998) до пільгового стажу за Списком № 2, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.08.2024 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 грн 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що призначення пенсії входить до дискреційних повноважень відповідача і суд не вправі перебирати на себе ці функції. Також відповідач звертає увагу на те, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 призначається після досягнення для жінок 55 років, однак позивачка на момент подання заяви мала повних 50 років, а тому не має право на пенсію за віком. Крім того, довідка про підтвердження пільгового стажу роботи за період з 06.10.1993 року по 12.06.2020 року не відповідає додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, оскільки має підпис інспектора відділу кадрів щодо якого немає доказів про його право підписувати цю довідку. Відповідач також зауважує, що в трудовій книжці позивачки є розбіжності щодо дати прийняття на роботу за період з 01.07.1997 року по 01.07.2002 року.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлялася шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що до призначення пенсії на пільгових умовах необхідно застосовувати статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакція, яка визначає пенсійний вік для жінок - 50 років. Що стосується довідки про пільговий стаж, то суд першої інстанції зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, у якій є відомості про стаж роботи позивачки на посаді палатної медичної сестри у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.08.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Після опрацювання цієї заяви, за принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

05.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло рішення № 50, яким відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 у зв`язку із відсутністю права на її призначення.

Вважаючи протиправним це рішення позивачка звернулася до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Як видно із спірного рішення, відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із тих підстав, що позивачка на час звернення про призначення пенсії за віком не досягла пенсійного віку 55 років.

До пільгового періоду позивачки відповідач не зарахував періоди роботи з 06.10.1993 по 01.07.1997, з 01.07.1997 по 01.07.2002, з 18.07.2002 по 17.07.2012, з 23.07.2012 по 12.06.2020, з 12.06.2020 по 23.07.2024 на підставі довідки від 23.07.2024 № 152, виданої КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради», оскільки довідка не відповідає додатку 5 Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме, довідка підписана інспектором кадрів, а не начальником відділу кадрів. Також зазначено, що в наказі № 14 від 18.07.2002 про результати атестації робочих місць за умовами праці відсутня посада палатної медичної сестри.

Що стосується доводів апелянта про недосягнення позивачкою пенсійного віку, апеляційний суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року і при страховому стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В той же час, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, виходячи із наведених вище норм права, пенсія за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10років на зазначених роботах.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02..03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: … б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 для жінок був встановлений пенсійний вік 50 років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 по справі №360/3611/20 в аналогічному спорі зробила висновок, що застосуванню підлягають норми Закону № 1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону № 1058-IV.

Окрім того, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивачки на пенсію за віком при досягненні 50 років.

Що стосується доводів відповідача про не зарахування позивачці пільгового стажу роботи, на тій підставі, що довідка про пільговий стаж роботи підписана особою, яка не мала права її підписувати, то апеляційний суд зазначає наступне.

Апеляційний суд, на підставі записів у трудовій книжці, встановив, що позивачка з 06.10.1993 і станом на дату подання заяви про призначення пенсії (за виключенням періоду з 02.01.1998 по 19.01.1998) працювала на посаді медичної палатної сестри у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради».

Відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи.

З 11.03.1994 по 15.01.2003 діяв Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, з 16.01.2003 по 23.06.2016 - Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, після 24.06.2016 Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.

У кожному із цих списків є посада медичної сестри, яку займала позивачка у спірний період.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Апеляційний суд зауважує, що записи про трудову діяльність позивачки, зокрема, пільгову, є у трудовій книжці позивачки, тому відповідач протиправно не взяв до уваги трудову книжку позивачки, а надав оцінку лише довідці про підтвердження пільгового стажу роботи позивачки.

Що стосується доводів відповідача про те, що в наказі КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» № 14 від 18.07.2002 року про результати атестації робочих місць за умовами праці відсутня посада медичної палатної сестри, то апеляційний суд зазначає, що ці доводи відповідача не відповідають дійсності, оскільки, в цьому наказі затверджено перелік посад, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення, де серед інших є посада «палатні медичні сестри».

Отже, підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що рішення відповідача від 05.09.2024 № 50 є протиправним і його необхідно скасувати.

Одночасно відповідача необхідно зобов`язати зарахувати позивачці до пільгового стажу періоди роботи позивачки на посаді медичної палатної сестри у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» з 06.10.1993 по 01.07.1997, з 01.07.1997 по 01.07.2002, з 18.07.2002 по 17.07.2012, з 23.07.2012 по 12.06.2020, з 12.06.2020 по 23.07.2024.

При цьому, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії на пільгових умовах, зважаючи на те, що до повноважень відповідача входить обчислення стажу та призначення пенсії.

Оскільки відповідач ще не обчислив пільговий стаж позивачки, який суд зобов`язав зарахувати, то у апеляційного суду немає підстав наперед зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Тому, суд першої інстанції припустився помилки, вважаючи, що у спірних правовідносинах відповідач позбавлений дискреційних повноважень щодо призначення пенсії.

Таким чином апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 05.09.2024 № 50;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 28.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу роботи позивачки за Списком № 2 період роботи на посаді медичної палатної сестри у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» з 06.10.1993 по 01.07.1997, з 01.07.1997 по 01.07.2002, з 18.07.2002 по 17.07.2012, з 23.07.2012 по 12.06.2020, з 12.06.2020 по 23.07.2024.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені з порушенням норм матеріального.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про задоволення/ відмову у задоволенні позову.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених позивачкою у даній справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та адміністративного позову, суд присуджує на користь позивачки судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи видно, що позивачка понесла витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді сплати судового збору у сумі 1211,20 грн суді першої інстанції.

Як наслідок, суд присуджує за рахунок бюджетного фінансування відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. як за одну немайнову вимогу.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі № 300/7606/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2024 № 50 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 період роботи на посаді медичної палатної сестри у КНП «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» з 06.10.1993 по 01.07.1997, з 01.07.1997 по 01.07.2002, з 18.07.2002 по 17.07.2012, з 23.07.2012 по 12.06.2020, з 12.06.2020 по 23.07.2024.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк