Справа № 160/12144/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/12144/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року (суддя Коренев А.О.) в справі № 160/12144/25 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції (далі ДПП) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про:

визнання протиправними дії, за наслідком яких ОСОБА_1 , будучи суб`єктом владних повноважень, за наслідком дорожньо-транспортної пригоди завдав ДПП матеріальної шкоди;

стягнення на користь ДПП матеріальної шкоди у розмірі необхідних витрат на ремонт пошкодженого позивачем транспортного засобу у сумі 185 176,96 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 19 Закону).

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі ДПП шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.

Внаслідок винних протиправних дій відповідача ДПП завдано матеріальну шкоду у розмірі 185176,96 грн, яку і зобов`язаний відшкодувати відповідач. Факт завдання матеріальної шкоди Департаменту саме ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП встановлено постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2025 по справі № 210/1233/25, установлені якою обставини мають преюдиційне значення для цієї справи.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1274 о/с від 11.10.2021 лейтенант поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону №3 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

25.02.2025 року о 13 год. 53 хв. в м. Кривий Ріг на регульованому перехресті вулиць Кобилянського та Довкілля водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 , при ввімкненому зеленому сигналі світлофору під час здійснення маневру у розворот не надав дорогу, не переконався у безпечності маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Кіа Stonic д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 24.03.2025 судовим експертом Михальченко Ю.М., за № ЕД-19/104-25/9725 - АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Toyota, модель Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля становить 185176,96 грн (ст.29 автотоварознавчого дослідження).

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2025 по справі № 210/1233/25 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Врахувавши, що позивачем не надано до суду доказів проведення службового розслідування, складання висновку та видачі наказу начальника ДПП про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування, а також належних доказів наявності перелічених у Законі України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача матеріальної відповідальності у судовому порядку.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції, з жовтня 2021 року на посаді інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг ДПП.

Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року у справі № 210/1233/25 ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Виходячи із заявлених позивачем обставин, 25 лютого 2025 року о 13 год. 53 хв. в м. Кривий Ріг на регульованому перехресті вулиць Кобилянського та Довкілля водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , при ввімкненому зеленому сигналі світлофору під час здійснення маневру у розворот не надав дорогу, не переконався у безпечності маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Кіа Stonic, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/104-25/9725-АВ від 24 березня 2025 року Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження 25 лютого 2025 року станом на дату проведення дослідження складає: вартість відновлювального ремонту 185176,96 грн.

Спірним під час апеляційного перегляду справу є питання повної матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, завдану майну ДПП.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до частини першої статті 19 якого у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За приписами частини другої статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відтак, Законом № 580-VIII не визначені порядок та підстави матеріальної відповідальності поліцейських, а також не врегульоване питання відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної поліцейським при виконанні ним службових обов`язків,

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №814/2563/16, від 30 січня 2019 року у справі №806/2164/16, пріоритетними є норми спеціальних законів. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Таким чином, є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки у Законі № 580-VIII відсутня норма щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної поліцейським при виконанні ним службових обов`язків, то до спірних правовідносин мають застосовуватися норми Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ (далі - Закону № 160-ІХ), який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

При цьому за положеннями статті 2 Закону № 160-ІХ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності (пункт 4);

пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано (пункт 5).

Частинами першою - другою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Положеннями частини першої статті 6 Закону № 160-ІХ передбачено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Частиною другою статті 8 Закону № 160-ІХ встановлено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Частиною четвертою статті 8 Закону № 160-ІХ визначено, що розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Згідно з частиною сьомою статті 8 Закону № 160-ІХ якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону (частина перша статті 10 Закону № 160-ІХ).

В цьому випадку розмір шкоди встановлений не висновком службового розслідування, не за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом, а висновком експертного дослідження.

Крім того, позивачем не доведено наявність наказу начальника про відшкодування відповідачем шкоди, а також наявність підстав, передбачених статтею 6 Закону № 160-ІХ, для повної матеріальної відповідальності.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про невстановлення наявності жодного з випадків, передбачених статтею 6 Закону № 160-ІХ, які тягнуть за собою настання повної матеріальної відповідальності, та про відсутність підстав стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальних збитків у повному розмірі.

Доводи апелянта про те, що до обов`язків поліцейського належить збереження службового майна, що власне й не заперечувалось судом першої інстанції, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність саме позивачем наявності у спірному випадку підстав для повної матеріальної відповідальності відповідача.

Також суд відхиляє покликання апелянта на встановлення факту завдання матеріальної шкоди ДПП саме ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2025 у справі № 210/1233/25 та преюдиційність встановлених обставин, адже цією постановою не встановлено будь-яких обставин, які б мали преюдиційне значення для цієї справи.

Як вказано вище, такими обставинами у контексті спірних правовідносин є саме розмір матеріальної шкоди, проте постановою у справі № 210/1233/25 не встановлювався розмір шкоди.

Крім того, суд звертає увагу, що за приписами частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У цій справі не є спірним питання доведеності вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а інші обставини, установлені у постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, не є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року в справі № 160/12144/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року в справі № 160/12144/25 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 21 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов