Справа № 500/833/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/833/25 пров. № А/857/18871/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шевчук С. М.
суддів - Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 500/833/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль

Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЧепенюк О.В.
дата складання повного тексту рішення25.04.2025

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі ГУ ПФУ в Тернопільський області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач 3), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14.01.2025 №77;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.01.2025 №77 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи:

з 28.08.1978 по 31.10.1979 на посаді бухгалтера групи розрахунків централізованої бухгалтерії Тернопільського міського відділу народної освіти,

з 24.12.1979 по 31.12.2024 на посадах економіста централізованої бухгалтерії Тернопільського міськвно, економіста І категорії управління освіти, культури і науки міської адміністрації, головного економіста управління освіти, заступника начальника управління освіти з економічних питань виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів, заступника начальника управління з економічних питань управління освіти і науки Тернопільської міської ради, заступника начальника управління з економічних питань управління освіти Тернопільської міської ради, заступника начальника відділу фінансів та бюджету фінансового управління, начальника відділу фінансів та бюджету фінансового управління Тернопільської міської ради.

Перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV), на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) і здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 08.01.2025, з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 06.01.2025 №04/8.2 та від 06.01.2025 №03/8.2, виданих фінансовим управлінням Тернопільської міської ради.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 500/833/25 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.01.2025 №77 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.01.2025 №77 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 03.08.1992 по 30.04.2016 включно на посадах економіста І категорії управління освіти, культури і науки Тернопільської міської адміністрації, головного економіста управління освіти, заступника начальника управління освіти з економічних питань виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів, заступника начальника управління з економічних питань управління освіти і науки Тернопільської міської ради, заступника начальника управління з економічних питань управління освіти Тернопільської міської ради, заступника начальника відділу фінансів та бюджету фінансового управління Тернопільської міської ради, начальника відділу фінансів та бюджету фінансового управління Тернопільської міської ради (з урахуванням вже зарахованого стажу державної служби), та перевести ОСОБА_1 з 08.01.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідач-3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що стаж роботи позивача на посадах віднесених до категорій посад державних службовців становить 8 років 11 місяців 1 день. Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 16.08.1976 ОСОБА_1 з 04.07.2001 (день набрання чинності Законом 2493) по 31.12.2014 працювала у Виконавчому комітеті Тернопільської міської ради на посадах заступника начальника управління, заступника начальника відділу, начальника відділу які не відносяться до посад, віднесених до категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу". Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 04/8.2 від 06.01.2025 (додаток 1), № 16/8.2 від 09.01.2025 (додаток 3), видані Фінансовим управлінням Тернопільської міської ради не відповідають пунктам 4, 4-2 Порядку № 622, формам довідок, затверджених Порядком №622 та Порядку 750. Враховуючи вищевикладене апелянт вважає, що оскаржуване рішення про відмову в переведенні на пенсію прийнято відповідно до вимог закону.

Позивач подала додаткові пояснення, у яких заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідачі та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи приписи Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, Закону від 07.06.2001 №2493-III та Порядку №283, період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 03.08.1992 по 30.04.2016 зараховується до стажу державної служби.

З огляду на наявність у позивача, яка займала посади державної служби, на день набрання чинності Закону №889-VIII (01.05.2016), не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є всі підстави для переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позову про визначення розміру пенсії з урахуванням довідок, виданих 06.01.2025 фінансовим управлінням Тернопільської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії задоволенню не підлягають (є передчасними).

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує з 22.06.2017 пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Позивач 08.01.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії). До заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додала довідки, видані 06.01.2025 фінансовим управлінням Тернопільської міської ради, №04/8.2 про складові заробітної плати для призначенні особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за посадою начальника відділу станом на січень 2025 року, №03/8.2 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі, за грудень 2024 року.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для розгляду заяви визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке рішенням від 14.01.2025 №77 відмовило позивачу в перерахунку пенсії.

Як вбачається зі змісту цього рішення як підставу відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначило те, що за записами трудової книжки на день набрання чинності Законом №889-VIII (на 01.05.2016) особа має менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону, а також на цю дату не займала посади державної служби (працювала на посаді в органах місцевого самоврядування), тому право на призначення пенсії за віком згідно з нормами статті 37 Закону України «Про державну службу» у ОСОБА_1 відсутнє. Станом на 01.05.2016 заявниця не обіймає посади державної служби, а також не має необхідного стажу роботи на посадах державної служби (а.с.108 зворот).

У цьому рішенні відсутня будь-яка оцінка довідок, виданих 06.01.2025 фінансовим управлінням Тернопільської міської ради, №04/8.2 та №03/8.2 про складові заробітної плати для призначенні особі пенсії державного службовця.

20.01.2025 позивач повторно подала до ГУ ПФУ в Тернопільській області заяву щодо переведення з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом №1058-IV, на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Цю заяву розглядало ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого від 28.01.2025 №77 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Мотивами відмови у вказаному рішенні є те, що стаж роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців становить 8 років 11 місяців 1 день. Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 16.08.1976 ОСОБА_1 з 04.07.2001 (день набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування») по 31.12.2014 працювала у виконавчому комітеті Тернопільської міської ради на посадах заступника начальника управління, заступника начальника відділу, начальника відділу, які не відносяться до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №04/8.2 від 06.01.2025 (додаток 1) №16/8.2 від 09.01.2025 (додаток 3), видані фінансовим управлінням Тернопільської міської ради, не відповідають пунктам 4, 4-2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі Порядок №622), формам довідок, затверджених Порядком № 622 та Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України №750 від 10.05.2017 (а.с.48).

Не погодившись з рішеннями ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14.01.2025 та ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.01.2025 про відмову в переведенні на пенсію, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VIII.

Відповідно до статті 90 цього Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Отже, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17, від 27.01.2023 у справі №340/4184/21.

В розглядуваній справі є спірним є питанням зарахування до стажу державної служби періоду перебування особи на службі в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 4 ч.2 ст.46 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно із ст.1 Закону України № 2493-III від 07.06.2001р. «Про службу в органах місцевого самоврядування» /Закон № 2493-III/, в редакції станом на 01.05.2016р., служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Приписами ст.ст.2, 3 Закону № 2493-III визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону № 2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно з п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 229 від 25.03.2016р., стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VIII.

У свою чергу, відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 283 від 03.05.1994р. /Порядок № 283/.

Статтею 14 Закону № 2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування 7 категорій посад.

Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Абз.13 п.2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

З матеріалів справи убачається, що посади, які обіймала позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працювала, зокрема:

з 03.08.1992 по 30.10.1994 економіст І категорії управління освіти, культури, науки за контрактом Тернопільської міської адміністрації,

28.04.1994 присвоєно 11 ранг державного службовця,

3 01.11.1994 по 05.12.1994 головний економіст управління освіти виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів,

з 06.12.1994 по 11.06.2002 заступник начальника управління освіти з економічних питань виконавчого комітету Тернопільської міської ради,

23.02.1996 присвоєно 10 ранг державного службовця,

13.06.2001 присвоєно 9 ранг державного службовця,

15.08.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування,

01.08.2001 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування,

з 12.06.2002 по 19.10.2006 заступник начальника управління з економічних питань управління освіти і науки Тернопільської міської ради,

з 20.10.2006 по 28.02.2011 заступник начальника управління з економічних питань управління освіти Тернопільської міської ради,

з 01.03.2011 по 18.05.2015 заступник начальника відділу фінансів та бюджету фінансового управління Тернопільської міської ради,

з 19.05.2015 по 31.12.2024 начальник відділу фінансів та бюджету фінансового управління Тернопільської міської ради.

Наведеним спростовуються висновок відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може зараховуватися до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця.

Водночас судом установлено, що стаж роботи позивачки на посадах органів місцевого самоврядування станом 01.05.2016 (набрання чинності Законом №889-VIII) складав понад 20 років.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування до 01.05.2016 року протиправно не враховано відповідачем у стаж її роботи на посадах державної служби, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17.

Отож, приймаючи рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

При цьому, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 10.05.2018р. у справі № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Закону України № 889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст.46 Закону України № 889-VIII та п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 229 від 25.03.2016р., час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.

Звідси, стаж роботи позивача (також після 04.07.2001р). на різних посадах в органах місцевого самоврядування підлягає зарахуванню до стажу державного службовця.

Отже, відповідач не довів правомірності своєї відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 500/833/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос