Справа № 160/7230/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7230/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2025р. у справі № 160/7230/25
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії та 10.03.2025р. судом першої інстанції за цим адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/7230/25 і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач, в особі свого представника, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу при призначенні йому пенсії за віком певні періоди здійснення ним підприємницької діяльності, що вплинуло на розмір коефіцієнту страхового стажу та на розмір пенсії за віком, тому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 05.04.1995р. по 08.10.1988р. (3 роки 6 місяців 3 дні); з 09.04.1999р. по 31.12.2003р. (4 роки 8 місяців 22 дня); зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи періоди роботи з 05.04.1995р. по 08.10.1988р. (3 роки 6 місяців 3 дні); з 09.04.1999р. по 31.12.2003р. (4 роки 8 місяців 22 дня) та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2025р. у справі №160/7230/25 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 09.10.1998р. по 08.04.1999р., з 01.07.2002р. по 31.12.2002р., 01.04.2003р. по 31.12.2003р.; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 09.10.1998р. по 08.04.1999р., з 01.07.2002р. по 31.12.2002р., 01.04.2003р. по 31.12.2003р. та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення; в іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с.37-46/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, за якою судом апеляційної інстанції 23.06.2025р. відкрито апеляційне провадження і справу №160/7230/25 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 08.05.2025р. та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 , з 03.08.2017р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2023р. № 1058-VI».

03.01.2025р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо того, чи був врахований період роботи з 05.04.1995р. по 16.01.2015р. до його страхового стажу та чи був врахований останній при призначенні пенсії за віком, але відповідач листом від 24.01.2025р. № 4468-237/П-01/8-0400/25 повідомив позивача про те, що періоди провадження підприємницької діяльності з 05.04.1995р. по 31.12.2003р. зараховано частково (з 09.10.1998р. по 08.04.1999р. на умовах сплати фіксованого податку).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 1 Закону № 1058 визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 20 Закону № 1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Абзацом 5 ч. 3 ст. 21 Закону № 1058 визначено, що відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення страхового стажу визначено ст. 24 Закону №1058-IV.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розділом XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637, в редакції Постанов Кабінету Міністрів України №793 від 03.10.2018 року та №1788 від 20.11.2003 року, було визначено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно із пунктами «а», «б» ст. 3 вказаного Закону№1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, в тому числі особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З наявних у справі доказів вбачається, що позивач з 05.04.1995р. по 31.12.2005р. перебував на обліку в Кам`янській ДПІ як фізична особа-підприємець, а саме: у період з 05.04.1995р. по 08.10.1998р. - на загальній системі оподаткування; з 09.10.1998р. по 08.04.1999р. - на умовах сплати фіксованого податку; з 09.04.1999р. по 30.06.2002р. - на загальній системі оподаткування; з 01.07.2002р. по 31.12.2002р. здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а саме платник єдиного податку; з 01.01.2003р. по 31.03.2003р. перебував на загальній системі оподаткування; з 01.04.2003р. по 31.12.2004р. здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а саме платник єдиного податку; з 01.01.2005р. по 31.03.2005р. - на загальній системі оподаткування; з 01.04.2005р. по 31.12.2005р. здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а саме платник єдиного податку.

Отже з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що періоди, коли позивач перебував на спрощеній системі оподаткування підлягають зарахуванню до страхового стажу, а саме з 09.10.1998р. по 08.04.1999р., з 01.07.2002р. по 31.12.2002р., з 01.04.2003р. по 31.12.2003р.

Щодо того, що відповідачем не враховано до страхового стажу періоди підприємницької діяльності позивача з 05.04.1995р. по 08.10.1998р., з 09.04.1999р. по 30.06.2002р., з 01.01.2003р. по 31.03.2003р., тобто коли позивач перебував на загальній системі оподаткування, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що доказів того, що позивач сплачував податкові зобов`язання, коли перебував на загальній системі оподаткування, матеріали справи не містять, а відтак такі періоди не можуть бути зараховані до страхового стажу позивача.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи з 09.10.1998р. по 08.04.1999р., з 01.07.2002р. по 31.12.2002р., з 01.04.2003р. по 31.12.2003р., та зобов`язав відповідача вчинити дії щодо зарахування до стажу роботи позивача періоди роботи з 09.10.1998р. по 08.04.1999р., з 01.07.2002р. по 31.12.2002р., з 01.04.2003р. по 31.12.2003р., та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання розподілу понесених позивачем у справі судових витрат під час розгляду цієї справи, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00грн., то колегія суддів враховуючи, що адміністративний позов позивача задоволено частково, і приймаючи до уваги положення ст. ст. 134, 139 КАС України вважає, що суд першої інстанції з урахуванням складності цієї справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг, з урахуванням їхньої дійсності та необхідності, обгрунтовано частково задовольнив заяву позивача про розподіл судових витрат та стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60грн. та витрати з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 2000,00грн., зменшивши розмір компенсації позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу з огляду на співмірність складності цієї адміністративної справи обсягу наданої професійної правничої допомоги і витраченого адвокатом часу.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 08.05.2025р. в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2025р. у справі №160/7230/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 22.10.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова