Справа № 320/33093/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року № 320/33093/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Перепелиця А.М., ознайомившись з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Дніпровського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач) про визнання незаконними та скасування постанов, в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Страмко І.М. про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів від 10.06.2022 ВП №69208800 та від 24.06.2022 ВП №69208800.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних постанов, оскільки вважає, що вони були прийняті відповідачем з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» . Позивачем вказано, що постанову Черкаської митниці від 22.12.2021 №0129/90200/21, на підставі якої було відкрито виконавче провадження №69208800, він не отримував та митних правил не порушував, а тому вважає, що відповідач протиправно прийняв оскаржувані постанови. При цьому, позивач зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, вказавши, що позивач не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою від 22.12.2021 №0129/90200/21, прийнятою Черкаською митницею, яка у цій справі не оскаржується.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Черкаської митниці у справі про порушення митних правил від 22.12.2021 №0129/90200/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 34 000,00 грн.

На підставі постанови Черкаської митниці у справі про порушення митних правил від 22.12.2021 №0129/90200/21 та заяви про примусове виконання, головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Страмко Іриною Михайлівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2022 №69208800.

У подальшому, постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Страмко Ірини Михайлівни від 24.06.2022 ВП №69208800 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем постановами у виконавчому провадженні №69208800, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону №1404-VІІІ перебачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 10.06.2022 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Страмко Іриною Михайлівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №69208800.

Згідно з реєстром поштових відправлень рекомендованих листів №9951 за червень 2022 року, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена за адресою позивача, зазначеною у виконавчому документів, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про наявність постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження №69208800.

Разом з тим, з метою виконання положень статті 56 Закону №1404-VІІІ, відповідачем прийнято постанову від 24.06.2022 ВП №69208800 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №69208800 від 10.06.2022 та про арешт коштів боржника від 24.06.2022, фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою Черкаської митниці у справі про порушення митних правил від 22.12.2021 №0129/90200/21, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 34 000,00 грн.

Однак, суд звертає увагу, що постанова Черкаської митниці, на підставі якої відкрито виконавче провадження №69208800, є чинною, має юридичну силу та породжує правові наслідки, що підлягають виконанню. Посилання позивача на її нібито протиправність без належного оскарження не може слугувати допустимою та належною підставою для належного обґрунтування позовних вимог стосовно протиправності прийнятих відповідачем постанов у цій справі.

При цьому, позивачем не наведено жодних обґрунтувань щодо протиправності оскаржуваних у даній справі постанов.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, та факт не оскарження позивачем постанови у справі про порушення митних правил від 22.12.2021 №0129/90200/21, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування постанов головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Страмко І.М.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконними та скасування постанов відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.292, 293, 296, 297 КАС України.

Суддя Перепелиця А.М.