Справа № 420/16563/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), 18 Регіональної військово-лікарської комісії ( АДРЕСА_4 , ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 , НОМЕР_6 Регіональної військово-лікарської комісії, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо непроведення службового розслідування з метою встановлення дійсної причини захворювання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), передбачене Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) провести службове розслідування з метою встановлення дійсної причини захворювання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), передбачене Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 затверджено;

визнати протиправною та скасувати постанову (свідоцтво про хворобу) військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) від 27.11.2024, затверджену 18 Регіональною військово-лікарською комісією;

зобов`язати Військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) повторно провести медичний огляд із врахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 №402.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач - ОСОБА_1 є ветераном війни-учасником бойових дій, особою з інвалідністю ІІ групи, та в період з 14.12.2022 по 03.02.2024 проходив військову службу в особовому складі військової частини НОМЕР_2 . У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_7 №375 від 28.12.2024 звільнений з військової служби.

Позивач вказує, що з червня 2023 року під час бойових дій він помітив значне погіршення зору, у зв`язку з чим при першій можливості звернувся до лікаря; в період з 22.07.2023 по 01.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВСП Університетська лікарня ДДМУ м. Дніпро з діагнозом посттравматична дегенерація сітківки правого ока. В результаті прогресування захворювання 27.11.2024 року військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_4 було проведено медичний огляд, затверджений ГВЛК 18 Регіональної військово-лікарської комісії 03.12.2024 №13626, згідно якого встановлено діагноз: (S05.1) Наслідки важкої контузії (28.06.2023р.), центральний розрив судинної оболонки правого ока у вигляді повного макулярного розриву сітківки, посттравматичного субретинального фіброзу фовеолярної області, при гостроті зору правого ока 0,04 не корегує. Гострота зору лівого ока - 1.0 (H90.3). Правобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість легкого ступеню (АД-26дБ). Лівобічна хронічна змішана приглухуватість середнього-тяжкого ступеню (АС-58 дБ). На підставі статті 31а графи ІІ Розкладу хвороб, непридатний до військової служби. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. При цьому, оскільки до безпосередньої участі у бойових діях вищезазначених захворювань у позивача не було, що підтверджується, зокрема, довідкою військово-лікарської комісії від 17.10.2022 №5219, на питання щодо підстави визначення причинно-наслідкового зв`язку саме в такому формулюванні членом військово-лікарської комісії повідомлено, що відсутня довідка командира ВЧ за наслідками службового розслідування (форми 5).

У подальшому позивач звернувся щодо проведення службового розслідування до військової частини НОМЕР_2 , але йому повідомлено, що факту отримання ним контузії не зафіксовано, а при захворюваннях службового розслідування не проводять.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення службового розслідування з метою встановлення дійсної причини захворювання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вказує, що бездіяльність відповідачів призвела до неналежного визначення причинно-наслідкового зв`язку захворювання згідно свідоцтва про хворобу №1926 та порушення його права на пільги, одноразову грошову допомогу у зв`язку в встановленням інвалідності та отримання статусу ветерана війни-особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки вони нерозривно пов`язані із належним визначенням причинно-наслідкового зв`язку.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.

25.06.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою недоліки позовної заяви було усунуто в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

19.07.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від 18 Регіональної військово-лікарської комісії.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

У своїх доводах відповідач вказує, що 18 Регіональна військово-лікарська комісія затвердила свідоцтво про хворобу №1926.

Щодо визначення причинно-наслідкового зв`язку захворювання згідно свідоцтва про хворобу №1926, відповідач вказує, що пунктом 21.25 глави 21 розділу ІІ Положення 402 встановлено, що для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (засвідчені копії документів), зокрема, медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва); довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво); копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332 або копія акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації у разі проведення відповідних розслідувань; та інші, зазначені у вказаному пункті Постанови 402.

У свою чергу, відповідач посилається на те, що розшук документів, які надають право позивачу встановити такий причинний зв`язок, який бажає позивач, зокрема щодо витребування довідки про обставини травми щодо отримання контузії 28.06.2023 року, до обов`язків 18 Регіональної військово-лікарської комісії не входить. Позивач не звертався до 18 Регіональної військово-лікарської комісії із заявою про перегляд встановленого причинного зв`язку захворювання з наданням необхідних документів.

При цьому, відповідач зауважив, що при наданні позивачем довідки про обставини травми, за наявності підстав для перегляду причинного зв`язку хвороби позивача, встановлений причинний зв`язок у Свідоцтві про хворобу №1926 від 27 листопада 2024 року буде переглянутий.

На підставі викладеного, посилаючись на те, що на час складення Свідоцтва про хворобу №1926 від 27 листопада 2024 року були відсутні документи, які підтверджують обставини травми позивача, як то довідка про обставини травми, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та передчасними.

01.08.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 14 грудня 2022 року по 19 грудня 2023 року, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №345 від 14.12.2022 року та №335 від 19.12.2023 року, а не до 03.02.2024 року, як зазначено у позовній заяві.

По суті спірних правовідносин відповідач зазначив, що відповідно до положень ст. 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини. Позивач посилається на «значне погіршення зору», у зв`язку із чим він звернувся до лікаря та у період з 22.07.2023 по 01.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у ВСП Університетська лікарня ДДМУ м. Дніпро. Однак, як зазначає відповідач, доказів про повідомлення щодо нещасного випадку (який по суті і має бути підставою для проведення службового розслідування) позовна заява не містить. Позивач не вказує про те, що він звертався до свого безпосереднього командира з приводу нещасного випадку. Також, у медичній службі та у медичному пункті військової частини НОМЕР_2 не зафіксовано будь-яких звернень з приводу отримання травми, контузії, каліцтва або з приводу настання нещасного випадку відносно ОСОБА_1 , та і сам позивач не вказує про такі звернення.

Також відповідач посилався на те, що згідно пунктів 1-2 розділу II Інструкції № 332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку та про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому. Позивачем не надано доказів на підтвердження настання з ним нещасного випадку чи отриманого професійного захворювання під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 в розумінні вимог Інструкції № 332, що є підставою для призначення та проведення розслідування. Також відсутні докази, що позивач повідомляв командування військової частини НОМЕР_2 про те, що з ним трапився нещасний випадок чи отримано професійне захворювання. Отже, в даному випадку, у в/ч НОМЕР_8 не було правових та фактичних підстав призначати службове розслідування, яке передбачене Інструкцією № 332.

Додатково відповідач наголосив на тому, що згідно довідки ВЛК №358 від 31.07.2023 року, виданою ВСП «Університетська лікарня» Дніпровського ДМУ, ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК за розпорядженням начальника ВЛК ДЗ ВСП «Університетська лікарня» Дніпровського ДМУ МОЗ України 31 липня 2023 року, де вказано «Діагнози та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Посттравматична (травма травень 2018 року) центральна дегенерація сітківки правого ока. Захворювання, НІ, не пов`язане із проходженням військової служби.» Отже, вказане травмування правого ока позивач отримав у травні 2018 року. Також, підтвердження травми правого ока позивача саме у травні 2018 року міститься у Виписці із медичної карти стаціонарного хворого №5830 у якій у п.6 указано «Посттравматична (травма травень 2018 ) центральна дегенерація сітківки правого ока. Дані медичні документи надавалися добровільно позивачем до медичного пункту військової частини НОМЕР_2 у період проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

07.08.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_2 .

У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів відзиву стосовно того, що він не звертався до безпосереднього керівника щодо настання з ним нещасного випадку чи отриманого професійного захворювання під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 . Зазначає, що за приписами п. 6 розд. VІ Інструкції №332, службове розслідування повинно було бути проведено незалежно від того, чи наявне безпосереднє звернення, оскільки командир мав пересвідчитись щодо наявності у позивача підстав, які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а саме перебування на обстеженні та лікуванні. В свою чергу твердження відповідача щодо відсутності даного факту свідчать про його бездіяльність та невиконання обов`язків, покладених на нього Інструкцією № 332. Також позивач зазначив, що отримання ним травми 28.06.2023 підтверджується свідоцтвом про хворобу №1926.

01.09.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив 18 Регіональної військово-лікарської комісії.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачу було відомо про отримання ним травми, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №1926. Щодо повноважень на витребування документів про обставини травми позивач вказує, що ВЛК на підставі п. 2.4.5 розділу 1 Порядку №405 має право, зокрема запитувати матеріали службового (спеціального) розслідування, медичні документи, тощо. Вищезазначене підтверджує, що 18 регіональна військово-лікарська комісія мала можливість та підстави для витребування документів, необхідних для прийняття належного та обґрунтованого рішення в частині визначення причинно-наслідкового зв`язку, однак цього не здійснено, чим було порушено процедуру прийняття рішення згідно положень Порядку №402.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позовні вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у жовтні 2022 року був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022; 05.11.2022 року прийняв військову присягу у військовій частині НОМЕР_9 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_10 ; має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_11 від 03.05.2024 року.

14.10.2022 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби, про що видано Довідку №5219 від 17.10.2022 року.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.12.2022 року №345, матроса військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 з 14.12.2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.12.2023 року №335, матроса військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 з 19.12.2023 року виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення, видано належні атестати і направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_12 , АДРЕСА_5 .

Отже, у період з 14.12.2022 по 19.12.2023 рр. позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 16.03.2024 року №440, у період з 10.01.2023 по 12.04.2023, з 24.04.2023 по 22.07.2023, з 02.08.2023 по 08.08.2023, з 06.09.2023 по 17.09.2023, з 29.09.2023 по 18.11.2023, з 05.12.2023 по 19.12.2023 матрос ОСОБА_1 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 .

Згідно записів військового квитка серії НОМЕР_10 та Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 28.12.2024 року №375, 28.12.2024 року позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я - за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5830, у період з 22.07.2023 по 01.08.2023 рр. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВСП Університетська лікарня» Дніпропетровського державного медичного університету в офтальмологічному відділенні, повний діагноз Посттравматична (травма травень 2018) центральна дегенерація сітківки правого ока. Короткий анамнез, стан при направлені, перебіг хвороби: Скарги при направленні відсутність центрального зору правого ока. Анамнез: травма травень 2018. Рішенням ВЛК за станом здоров`я ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби.

31.07.2023 року військово-лікарською комісією ВСП Університетська лікарня» Дніпропетровського державного медичного університету» складено Довідку №358 (Додаток 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008. № 402), відповідно до якої проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 за розпорядженням начальника ВЛК ДЗ ВСП "Університетська лікарня» ДДМУ МОЗ України 31 липня 2023 року. Діагнози та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Постравматична (травма травень 2018) центральна дегенерація сітківки правого ока. Захворювання, НІ, не пов`язане із проходженням військової служби. На підставі статей 26 6 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ- обмежено придатний до військової служби.

27.11.2024 року військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_4 за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_7 , провела медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби, про що складено Свідоцтво про хворобу №1926 (Додаток 11 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008. № 402). Короткий анамнез: Зі слів хворого зір правого ока погіршився після травми, яку отримав у 28 червні 2023. З позиції повернувся самостійно (довідка не надана). З 22.07.2023 по 01.08.2023 року з діагнозом посттравматична дегенерація сітківки правого ока знаходився на стаціонарному лікуванні у ВСП Університетська лікарня ДДМУ м. Дніпро, гострота зору правого ока при виписці 0,01. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: (S05.1) Наслідки важкої контузії (28.06.23р), центральний розрив судинної оболонки правого ока у вигляді повного макулярного розриву сітківки, посттравматичного субретинального фіброзу фовеолярної області, при гостроті зору правого ока 0,04 не корегує. Гострота зору лівого ока 1.0 (H90.3) Правобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість легкого ступеню (АД-26 дБ). Лівобічна хронічна змішана приглухуватість середнього-тяжкого ступеню (АС-58 дБ). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 31-а графи II Розкладу хвороб, непридатний до військової служби.

03.12.2024 року постанову ГВЛК затвердила 18 регіональна військово-лікарська комісія.

25.04.2025 року позивачу встановлено інвалідність ІІ групи. Причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, поліції, СБУ, інших військових формуваннях, має інвалідність дитинства. Наявний висновок ВЛК, або ЛЕК, або МВЛК. Збройні Сили України: Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Позивач не погоджується з формулюванням причини захворювання «ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», наданим військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_4 , та вважає, що для встановлення дійсної причини захворювання Військовою частиною НОМЕР_2 непроведено службове розслідування з метою встановлення дійсної причини його захворювання.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 доводить, що підстав для призначення службового розслідування не було.

Відповідач - 18 регіональна військово-лікарська комісія зазначає, що на час складення Свідоцтва про хворобу №1926 від 27 листопада 2024 року були відсутні документи, які підтверджують обставини травми позивача, як то довідка про обставини травми, тому підстав для зміни причинного зв`язку хвороби позивача не має.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до ст. 4 Статуту, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 5 Статуту визначає, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Статуту, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до ст. 8 Статуту, відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Стаття 12 Статуту передбачає, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно зі ст. 14 Статуту, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до ст.ст. 233-234 Статуту, збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).

Збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом: проведення командирами (начальниками) заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту; систематичного загартовування і фізичного розвитку; виконання санітарно-гігієнічних, протиепідемічних і лікувально-профілактичних заходів.

Згідно зі ст. 248 Статуту, медичний контроль за станом здоров`я військовослужбовців здійснюється шляхом проведення: щоденного медичного спостереження за ними у процесі бойової підготовки і в побуті; медичних оглядів; поглиблених і контрольних медичних обстежень.

Про результати медичного обстеження особового складу військової частини, а також пропозиції щодо проведення необхідних лікувально-оздоровчих заходів начальник медичної служби частини доповідає командирові частини (ст. 253 Статуту).

Відповідно до ст. 254 Статуту, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Відповідно до ст. 255 Статуту, військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Статтею 260 Статуту передбачено, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 33 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за № 1667/37289) затверджена Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі Інструкція №332).

Пунктом 1 розд. І Інструкції №332 передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

Пунктом 3 розд. І Інструкції №332 передбачено, що ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 1 розд. ІІ Інструкції №332, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розд. ІІ Інструкції №332, про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я;

негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Відповідно до пункту 3 розд. ІІ Інструкції №332, нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до пункту 4 розд. ІІ Інструкції №332, заклад охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, у який був доставлений або звернувся потерпілий військовослужбовець, повинен протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії надати екстрене повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку, яке наведене у додатку 1 до цієї Інструкції (далі - екстрене повідомлення) з посиланням на нещасний випадок:

командиру військової частини, де проходить службу потерпілий;

залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.

Заклад охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України обов`язково проводить необхідні дослідження і складає медичний висновок про наявність або відсутність в організмі потерпілого військовослужбовця алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин), який надається на запит командира військової частини або голови комісії з проведення розслідування нещасного випадку протягом однієї доби з дати отримання запиту.

Згідно з пунктом 5 розд. ІІ Інструкції №332, командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний:

негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1);

у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів;

залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері;

якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини,- повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1;

протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця;

забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначені у розділі V Інструкції № 332.

Так, відповідно до пункту 1 розд. V Інструкції № 332, у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.

Відповідно до пункту 2 розд. V Інструкції № 332, командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:

негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;

оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;

опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;

скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;

отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.

Пунктом 3 розділу V Інструкції № 332 передбачено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.

У рапорті зазначаються:

дата і час настання нещасного випадку;

стислий опис та характеристика місця нещасного випадку;

відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження;

стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку;

вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець;

відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб;

інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку;

заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця;

час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.

Командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції (пункт 4 розділу V Інструкції № 332).

Окремо розділом VI Інструкції №332 регламентовані питання розслідування причин виникнення професійних захворювань та отруєнь, їх облік.

Відповідно до пункту 1 розд. VI Інструкції №332, усі вперше виявлені хронічні професійні захворювання та отруєння (далі - профзахворювання) військовослужбовців підлягають розслідуванню. Діагноз професійного захворювання встановлюється згідно з Переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року № 1662.

Згідно з пунктом 2 розд. VI Інструкції №332, до профзахворювання належить захворювання, що виникло внаслідок виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби та зумовлене виключно або переважно впливом шкідливих факторів середовища, де виконувались ці обов`язки, та (або) шкідливим фактором процесу їх виконання.

До хронічного профзахворювання належить також захворювання, що виникло після багаторазового та (або) тривалого впливу на військовослужбовця шкідливих факторів процесу виконання обов`язків військової служби.

Хронічне професійне захворювання не завжди супроводжується втратою працездатності.

Як визначено пунктом 3 розд. VI Інструкції №332, причинний зв`язок профзахворювання з проходженням служби військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту визначається штатними військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) у порядку, визначеному Положенням про військово-лікарську експертизу, на підставі клінічних даних і санітарно-гігієнічної характеристики умов служби, що складаються лікарем з гігієни праці регіонального санітарно-епідеміологічного управління за участю командування військової частини та затверджуються головним санітарним лікарем регіону.

Пунктом 4 розд. VІ Інструкції № 332 передбачено, що обстеження та медичний огляд військовослужбовців у разі підозри на профзахворювання проводяться ВЛК закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України.

У спірних випадках для встановлення остаточного діагнозу і причинного зв`язку профзахворювання з впливом умов служби Центральна ВЛК вирішує питання подальшого обстеження та медичного огляду військовослужбовців згідно з законодавством України.

Згідно з пунктом 5 розд. VI Інструкції №332, на кожного хворого на профзахворювання начальником закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України складається повідомлення про профзахворювання (отруєння) за формою ПЗВ-2 (далі - повідомлення за формою ПЗВ-2) (додаток 14). Протягом трьох днів після встановлення остаточного діагнозу профзахворювання повідомлення за формою ПЗВ-2 надсилається до військової частини, з якої поступив хворий, до регіонального санітарно-епідеміологічного управління та до закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, який обслуговує цю частину.

Відповідно до пункту 6 розд. VI Інструкції №332, командир військової частини, отримавши повідомлення за формою ПЗВ-2, призначає розслідування причин кожного випадку профзахворювання, яке проводиться протягом десяти робочих днів.

Розслідування профзахворювання проводиться комісією з розслідування причин профзахворювання у складі голови комісії - представника регіонального санітарно-епідеміологічного управління (за згодою) та її членів - представників командування військової частини, відповідних служб військової частини (за потреби), військово-медичної служби.

У розслідуванні профзахворювань інфекційної та паразитарної етіології обов`язково повинні брати участь фахівці з епідеміології та паразитології регіонального санітарно-епідеміологічного управління.

Розслідування двох та більше випадків профзахворювань одночасно в одного військовослужбовця проводиться з урахуванням послідовності цих профзахворювань після отримання повідомлення за формою ПЗВ-2.

У цьому випадку в акті розслідування причин хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою ПЗВ-3 наведеною в додатку 15 до цієї Інструкції (далі - акт за формою ПЗВ-3), також зазначається виявлене раніше в цього військовослужбовця профзахворювання (діагноз) із зазначенням року виявлення.

Відповідно до пункту 7 розд. VI Інструкції №332, командир військової частини зобов`язаний подати комісії з розслідування причин профзахворювання наявні дані лабораторних досліджень шкідливих факторів умов служби із зазначенням показників інструментальних вимірювань, необхідну документацію (технологічні регламенти, вимоги і нормативи з безпеки умов служби) та забезпечити необхідними для роботи приміщенням, транспортом і засобами зв`язку, організувати друкування, розмноження і оформлення в необхідній кількості примірників матеріалів розслідування.

Згідно з положеннями пунктів 8-10 розд. VI Інструкції №332, Комісія з розслідування зобов`язана:

розподілити обов`язки членів комісії щодо розслідування причин профзахворювання;

скласти акт за формою ПЗВ-3, у якому визначити заходи щодо запобігання впливу шкідливих факторів, що сприяли розвитку профзахворювання, та заходи з нормалізації умов служби, а також визначити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів (правил, санітарних норм тощо), що призвело до професійного захворювання або сприяло його виникненню та розвитку.

Комісія з розслідування причин профзахворювання проводить оцінку відповідності умов служби хворого військовослужбовця вимогам санітарних норм за матеріалами раніше проведених обстежень і досліджень робочих (службових) місць, вивчає приписи регіональних санітарно-епідеміологічних управлінь, отримує письмові пояснення командирів і військовослужбовців з питань, що пов`язані з розслідуванням причин виникнення профзахворювання.

Акт за формою ПЗВ-3 підписується членами комісії з розслідування причин профзахворювання та не пізніше наступного робочого дня після підписання акту надається на затвердження командиру військової частини.

Командир військової частини у строк до п`яти днів після отримання акта за формою ПЗВ-3 затверджує всі його примірники та надсилає (надає) зазначеним нижче посадовим особам:

командиру (начальнику) за підпорядкованістю військової частини;

начальнику регіонального санітарно-епідеміологічного управління (для аналізу і контролю за виконанням попереджувальних заходів);

начальнику медичної служби військової частини;

командиру підрозділу (батальйону, дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де проходить службу військовослужбовець, який отримав профзахворювання;

командиру підрозділу (служби, роти, батареї, ланки тощо), де проходить службу військовослужбовець, який отримав профзахворювання, для вручення хворому або особі, яка представляє його інтереси;

начальнику закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, який обслуговує цю військову частину;

командиру військової частини, у штаті якої перебуває військовослужбовець, який отримав профзахворювання, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.

Командир військової частини зобов`язаний у п`ятиденний строк після затвердження акта за формою ПЗВ-3 видати наказ про заходи щодо запобігання профзахворюванням.

Відповідно до пункту 15 розд. VI Інструкції №332, причинний зв`язок профзахворювань з умовами військової служби звільнених з військової служби військовослужбовців, які раніше пройшли медичний огляд у ВЛК розформованих військових частин, визначають штатні ВЛК, у межах території відповідальності яких проживають звільнені з військової служби військовослужбовці. У разі підтвердження причинного зв`язку профзахворювання звільнених з військової служби військовослужбовців з умовами військової служби розслідування профзахворювання проводиться згідно з пунктами 5-11 цього розділу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено та діє до теперішнього часу.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 у жовтні 2022 року був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022; 05.11.2022 року прийняв військову присягу у військовій частині НОМЕР_9 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_10 .

14.10.2022 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби, про що видано Довідку №5219 від 17.10.2022 року.

У період з 14.12.2022 по 19.12.2023 рр. позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

31.07.2023 року військово-лікарською комісією ВСП Університетська лікарня» Дніпропетровського державного медичного університету» складено Довідку №358 (Додаток 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008. № 402), відповідно до якої проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 за розпорядженням начальника ВЛК ДЗ ВСП "Університетська лікарня» ДДМУ МОЗ України 31 липня 2023 року. Діагнози та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Постравматична (травма травень 2018) центральна дегенерація сітківки правого ока. Захворювання, НІ, не пов`язане із проходженням військової служби. На підставі статей 26 6 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ- обмежено придатний до військової служби.

27.11.2024 року військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_4 за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_7 , провела медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби, про що складено Свідоцтво про хворобу №1926 (Додаток 11 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008. № 402). Короткий анамнез: Зі слів хворого зір правого ока погіршився після травми, яку отримав у 28 червні 2023. З позиції повернувся самостійно (довідка не надана). З 22.07.2023 по 01.08.2023 року з діагнозом посттравматична дегенерація сітківки правого ока знаходився на стаціонарному лікуванні у ВСП Університетська лікарня ДДМУ м. Дніпро, гострота зору правого ока при виписці 0,01. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: (S05.1) Наслідки важкої контузії (28.06.23р), центральний розрив судинної оболонки правого ока у вигляді повного макулярного розриву сітківки, посттравматичного субретинального фіброзу фовеолярної області, при гостроті зору правого ока 0,04 не корегує. Гострота зору лівого ока 1.0 (H90.3) Правобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість легкого ступеню (АД-26 дБ). Лівобічна хронічна змішана приглухуватість середнього-тяжкого ступеню (АС-58 дБ). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 31-а графи II Розкладу хвороб, непридатний до військової служби.

03.12.2024 року постанову ГВЛК затвердила 18 регіональна військово-лікарська комісія.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі Положення №402 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

У відповідності з пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

У відповідності з пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно пункту 21.3 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях, зазначених в абзаці першому цього підпункту.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.

Згідно Свідоцтва про хворобу №1926, постановою ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: (S05.1) Наслідки важкої контузії (28.06.23р), центральний розрив судинної оболонки правого ока у вигляді повного макулярного розриву сітківки, посттравматичного субретинального фіброзу фовеолярної області, при гостроті зору правого ока 0,04 не корегує. Гострота зору лівого ока 1.0 (H90.3) Правобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість легкого ступеню (АД-26 дБ). Лівобічна хронічна змішана приглухуватість середнього-тяжкого ступеню (АС-58 дБ). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 31-а графи II Розкладу хвороб, непридатний до військової служби.

Тобто, формулювання передбачене пп. «д» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402.

Позивач не погоджується з формулюванням причини захворювання «ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», наданим військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_4 , та вважає, що для встановлення дійсної причини захворювання Військовою частиною НОМЕР_2 непроведено службове розслідування з метою встановлення дійсної причини його захворювання.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Щодо проведення службового розслідування, суд зазначає, що положеннями розд. VI Інструкції №332 передбачений порядок призначення службового розслідування.

Зокрема, згідно з пунктом 5 розд. VI Інструкції №332, на кожного хворого на профзахворювання начальником закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України складається повідомлення про профзахворювання (отруєння) за формою ПЗВ-2 (далі - повідомлення за формою ПЗВ-2) (додаток 14). Протягом трьох днів після встановлення остаточного діагнозу профзахворювання повідомлення за формою ПЗВ-2 надсилається до військової частини, з якої поступив хворий, до регіонального санітарно-епідеміологічного управління та до закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, який обслуговує цю частину.

Відповідно до пункту 6 розд. VI Інструкції №332, командир військової частини, отримавши повідомлення за формою ПЗВ-2, призначає розслідування причин кожного випадку профзахворювання, яке проводиться протягом десяти робочих днів.

Натомість у матеріалах справи відсутні докази того, що начальник закладу охорони здоров`я направляв до командира військової частини НОМЕР_2 повідомлення про профзахворювання (отруєння) за формою ПЗВ-2 відносно позивача.

Відповідно у відповідача (в/ч НОМЕР_2 ) не було підстав призначати службове розслідування, яке передбачене Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332.

Інших підстав для призначення службового розслідування відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, судом також не виявлено.

Так, згідно з пунктом 3 розд. І Інструкції №332, випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Як слушно зауважив представник в/ч НОМЕР_2 у відзиві, позивачем не надано доказів на підтвердження настання з ним нещасного випадку чи отриманого професійного захворювання під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 в розумінні вимог Інструкції № 332, що є підставою для призначення та проведення розслідування. Також відсутні докази, що позивач повідомляв командування військової частини НОМЕР_2 про те, що з ним трапився нещасний випадок чи отримано професійне захворювання. Отже, в даному випадку, у в/ч НОМЕР_8 не було правових та фактичних підстав призначати службове розслідування, яке передбачене Інструкцією № 332.

Позивач вказує, що з червня 2023 року під час бойових дій він помітив значне погіршення зору, у зв`язку з чим при першій можливості звернувся до лікаря та в період з 22.07.2023 по 01.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВСП Університетська лікарня ДДМУ м. Дніпро з діагнозом посттравматична дегенерація сітківки правого ока.

Однак, позивач не довів, що повідомляв командування військової частини НОМЕР_2 про те, що з ним трапився нещасний випадок чи отримано професійне захворювання, тощо.

Крім того обставинами справи спростовуються доводи позивача стосовно того, що до безпосередньої участі у бойових діях вищезазначених захворювань у нього не було.

Так, у довідці ВЛК ВСП Університетська лікарня» Дніпропетровського державного медичного університету» №358 від 31.07.2023 року (Додаток 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008. № 402), вказано, що проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 за розпорядженням начальника ВЛК ДЗ ВСП "Університетська лікарня» ДДМУ МОЗ України 31 липня 2023 року. Діагнози та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Постравматична (травма травень 2018) центральна дегенерація сітківки правого ока. Захворювання, НІ, не пов`язане із проходженням військової служби. На підставі статей 26 6 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ- обмежено придатний до військової служби.

За таких обставин, підстав для призначення службового розслідування відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, судом не встановлено, отже підстави для задоволення позову в частині позовних вимог щодо оскарження бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення службового розслідування з метою встановлення дійсної причини захворювання ОСОБА_1 , передбачене Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332, - відсутні.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанови (свідоцтво про хворобу) військово-лікарської комісії військової частини від 27.11.2024, затвердженої 18 Регіональною військово-лікарською комісією.

Згідно пункту 21.25 глави 21 розділу II Положення №402, для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (копії документів):

довідка про проходження військової служби або копія посвідчення офіцера, генерала (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);

довідка за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);

медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), медичні карти стаціонарного (амбулаторного) хворого або витяги з них, довідки із закладів охорони здоров`я, свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК), витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення по медичну допомогу;

довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво);

копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою, наведеною удодатку 5 до Інструкції 332 або копія акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації - у разі проведення відповідних розслідувань;

документи, у яких зазначено обставини загибелі (смерті) військовослужбовця (не менш як один з таких документів): витяг з іменного списку безповоротних втрат особового складу, наказ командира (начальника) військової частини, донесення про загибель (смерть), сповіщення (корінець сповіщення) на загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця, постанова про закриття кримінального провадження (за наявності) - надаються у разі загибелі (смерті) військовослужбовця;

лікарське свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби);

свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби).

Штатною ВЛК враховуються: первинна медична картка, службова та медична характеристики, матеріали розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, архівні довідки, довідки про причину смерті, висновок судово-медичного експерта.

До вказаних документів особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті), з військовою службою.

Штатна ВЛК вивчає документи, за потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), та в місячний строк із дня надходження документів приймає рішення щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті)), з військовою службою, про що інформує військові частини (органи, підрозділи), ТЦК та СП, осіб, які звернулися до штатної ВЛК.

Суд приймає до уваги доводи представника 18 Регіональної військово-лікарської комісії, що наведені у відзиві, стосовно того, що на час складення Свідоцтва про хворобу №1926 від 27 листопада 2024 року були відсутні документи, які підтверджують обставини травми позивача, як то довідка про обставини травми. Позивач не звертався до 18 Регіональної військово-лікарської комісії із заявою про перегляд встановленого причинного зв`язку захворювання з наданням необхідних документів.

При цьому, відповідач зауважив, що при наданні позивачем довідки про обставини травми, за наявності підстав для перегляду причинного зв`язку хвороби позивача, встановлений причинний зв`язок у Свідоцтві про хворобу №1926 від 27 листопада 2024 року буде переглянутий.

У свою чергу, позивач не надав доказів звернення до свого безпосереднього командира з приводу нещасного випадку з ним.

Як доводить представник в/ч НОМЕР_2 у медичній службі та у медичному пункті військової частини НОМЕР_2 не зафіксовано будь-яких звернень з приводу отримання травми, контузії, каліцтва або з приводу настання нещасного випадку відносно ОСОБА_1 .

Відповідно, довідка про обставини травми на позивача не складалась.

З огляду на вищевикладене суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що 18 регіональна військово-лікарська комісія була зобов`язана витребувати документи щодо отримання травми позивача, позаяк такі документи відсутні.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 у справі №806/526/16 щодо аналогічних правовідносин зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не повинен надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів - членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття такого висновку. Суди не дають оцінку обґрунтованості висновків щодо конкретних діагнозів і інших специфічних понять, а також не повинні самостійно робити висновок про наявність чи відсутність відповідного причинного зв`язку захворювань з певною діяльністю або іншими обставинами.

За таких обставин, судом не встановлено підстав для скасування постанови (свідоцтво про хворобу) військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 від 27.11.2024, затвердженої 18 Регіональною військово-лікарською комісією.

Отже, у межах розглянутих судом матеріалів справи та заявлених позовних вимог, відсутнє порушене право позивача.

Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, та у позові відмовлено, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), 18 Регіональної військово-лікарської комісії (вул. Пироговська, буд. 2, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.