Справа № 520/12638/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 р. Справа № 520/12638/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 (суддя Котеньов О.Г.; м. Харків) по справі № 520/12638/25

за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, в якому просив суд скасувати рішення у формі "Відмови №1421/01872-24 від 12.07.2024 у видачі довідки про взяття на облік ВПО Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради.

Також 19 травня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що позивачем подано до суду позовну заяву 02.02.2025 про скасування рішення №1421/01872-24 від 12.07.2024, утім позивач зазначає, що ним не отримано від Харківського окружного адміністративного суду інформацію про стан справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення його недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави, що його зумовили, разом із доказами поважності причин його пропуску.

16 червня 2025 року від позивача надійшло клопотання та доповнення №1 до заяви від 16.05.2025 про поновлення строку подання адміністративного позову скасування рішення у формі "Відмови №1421/01872-24 від 12.07.2024 у видачі довідки про взяття на облік ВПО Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, в якому останній просив суд:

- розглянути заяву від 16.05.2025 з урахування доповнень №1;

- витребувати у Харківського окружного адміністративного суду рішення про прийняття / не прийняття до провадження і/або про долучення/ не долучення до матеріалів справи №520/34956/24 "Позову", отриманого 06.02.2025 Харківським окружним адміністративним судом згідно "Опису";

- надати час для отримання рішення Харківського окружного адміністративного суду за результатами розгляду клопотання від 06.06.2025 по справі №520/34956/24. Зазначений час залежить від суду (винесення і направлення рішення), тому позивач не може знати конкретну дату або період часу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року адміністративний позов - повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, а причини пропуску строку, наведені заявником, є неповажними.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі №520/12638/25, та направити справу №520/12638/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що ухвалою що оскаржується, не усунуто протиріччя, яке створило правову невизначеність. Вказує, що з одного боку, маються обґрунтовані підстави вважати що позов, отриманий 06.02.2025 судом з «Описом від 02.02.2025 року» - загублений судом і відсутній в матеріалах будь-якої справи, тому, позивач повторно направив позов (з «Описом від 16.05.2025 року»), який став предметом справи №520/12638/25 що розглядається, а з іншого боку, суд виходить з того, що позов (надісланий з «Описом від 02.02.2025 року») і позов (надісланий з «Описом від 16.05.2025 року») - це різні позови і тому строк для звернення з до суду з цим позовом пропущений. Дії позивача по з`ясуванню долі позову, направленого згідно «Опису від 02.02.2025 року», - марні , тому позивач звернувся з клопотаннями по справі що розглядається. Як наслідок, доля позову (направленого згідно «Опису від 02.02.2025 року») не відома, а від цього залежить правильне вирішення справи що розглядається.

Позивач вважає, що повернення позову ґрунтується на припущенні суду про те, що позивач не здійснив дій, які зобов`язаний вчинити у встановлений КАС строк. Вказує, що позивач здійснив дії, встановлені частиною 9 статті 120 КАС, - здав 02.02.2025 на пошту позов, а інших дій Закон не передбачає. В ухвалі що оскаржується, не зазначені конкретні дії, які позивач зобов`язаний вчинити і не вчинив, та відсутні посилання на конкретні статті Закону, якими позивач зобов`язаний вчинити конкретні дії, у тому числі вчинені позивачем для розшуку позову.

Також позивач зазначає, що суд не встановив що конкретно сталося з позовом, отриманим 06.02.2025 судом згідно «Опису від 02.02.2025 року». Водночас маються обґрунтовані підстави вважати що позов (надісланий згідно «Опису від 02.02.2025 року») відсутній в матеріалах справи №520/34956/24 або будь-якої іншої справи, оскільки втрачений судом після отримання. Аналіз «Опису від 02.02.2025 року» та «Опису від 16.05.2025 року» свідчить, що позов надіслано поштою 2 (два) рази. Тобто, 02.02.2025 та 16.05.2025 подано один і той же позов. Зазначене свідчить про те, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі №520/12638/25, що розглядається, - в справі №520/34956/24 не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження за позовом (надісланим згідно «Опису від 02.02.2025року») або інше рішення. Тобто, суд першої інстанції зобов`язаний повернути позов на підставі пункту 5 частини 4 статті 169 КАС, але зазначена процесуальна норма не застосована судом 1-ї інстанції.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

При цьому, реалізація особою права на звернення до суду із позовом чи заявою (клопотанням) повинна здійснюватись з дотримання встановленого законодавством процесуального порядку, зокрема, з дотриманням вимог КАС України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами другою та третьою статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частинах першій та другій статті 123 КАС України закріплено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Судом встановлено, що позивачу як законному представнику малолітньої особи було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - відмова №1421/01872-24 від 12.07.2024, видана Управлінням соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради.

Відповідно до наявних доказів, зазначене рішення про відмову було направлено засобами поштового зв`язку ("Укрпошта") 11.10.2024 та отримано позивачем 14.10.2024, що підтверджується трек-номером відправлення №922.

З урахуванням того, що днем отримання рішення слід вважати 14.10.2024, перебіг шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, починається з наступного дня -15.10.2024. Таким чином, останнім днем подання позову є 14.04.2025 включно.

До суду про оскарження рішення у формі "Відмови №1421/01872-24 від 12.07.2024 у видачі довідки про взяття на облік ВПО Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, позивач звернувся засобами поштового зв`язку 16.05.2025 (відповідно до трек-номером "Укрпошта" 682), позовну заяву зареєстровано Харківським окружним адміністративним судом 19.05.2025, (відповідно до штампу суду №01-12/53391/25), тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування ч.1 ст.121 КАС України, уперше сформульованою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Однак, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Тому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Зазначені висновки щодо питання поновлення пропущеного процесуального строку сформовано Верховним Судом у постанові від 31.05.2023 року у справі №160/9356/22.

Як убачається із поданої позивачем до суду першої інстанції заяви про поновлення строку від 16.06.2025, викладені у ній доводи стосуються обставин звернення ОСОБА_1 02 лютого 2025 року до Харківського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом про скасування рішення відповідача № 1421/01872-24 від 12.07.2024, на підтвердження чого позивач долучив до заяви опис вкладення від 02.02.2025, який містить штамп АТ "Укрпошта" та реєстраційний номер відправлення. Позивач вказує, що зазначений позов надійшов до Харківського окружного адміністративного суду 06.02.2025, тобто в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, проте жодної інформації про реєстрацію цього позову в суді, відкриття провадження або про відмову у відкритті тощо, до позивача з Харківського окружного адміністративного суду не надійшло. У зв`язку з відсутністю відповідної інформації, позивач був змушений звернутися повторно до суду з цим позовом.

Тобто, підстави пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі позивач обґрунтував тим, що він вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення відповідача № 1421/01872-24 від 12.07.2024 в межах строку, встановленого законом, проте не отримав від Харківського окружного адміністративного суду інформації про реєстрацію цього позову, у зв`язку з чим в травні 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом повторно, у зв`язку з чим просив суд поновити строк для подачі позову.

Проте, відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви про поновлення строку, суд першої інстанції не надав оцінки вказаним позивачем обставинам. Натомість зазначив, що клопотання позивача від 16.06.2025 не є клопотанням про поновлення строку звернення до суду в межах даної адміністративної справи, а стосується іншого провадження - по справі №520/34956/24, в межах якої позивач намагається з`ясувати подальший процесуальний статус раніше поданої позовної заяви. Зміст зазначеного клопотання свідчить про звернення до суду з проханням витребувати інформацію про рух позову по справі №520/34956/24, та не містить чіткого прохання про поновлення строку звернення до суду саме у цій справі.

Вказані висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими і такими, що не відповідають обставинам, викладеним позивачем у заяві про поновлення строку. При цьому колегія суддів зазначає, що заява позивача не містить посилання на провадження по справі №520/34956/24, в межах якої оскаржується рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 07.06.2024 "Про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї" по заяві від 31.05.2024 та провадження у якій відкрито ще в грудні 2024 року. Як вже було зазначено, позивач посилається на звернення до суду з позовом про скасування рішення відповідача № 1421/01872-24 від 12.07.2024 в лютому 2025 року, інформація щодо реєстрації якого та подальший рух по справі йому невідомий, що зумовило повторне звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, суд першої інстанції не розглянув належним чином заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та не надав оцінки повідомленим позивачем у такій заяві обставинам та долученим до неї доказам, у зв`язку з чим дійшов передчасного та помилково висновку про відсутність доказів того, що позивач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на звернення до суду та що причини, вказані ним у заяві, не можуть бути визнані судом поважними.

Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Також, варто зазначити, що при обмеженні, зокрема, права звернення до суду порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.312 КАС України підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 по справі № 520/12638/25 - скасувати.

Справу № 520/12638/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко