Справа № 420/36797/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №420/36797/24

адміністративне провадження № К/990/42625/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі №420/36797/24 за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до суду з позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30 січня 2020 року по 20 травня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки.

Зобов`язано Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30 січня 2020 року по 20 травня 2023 року та грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 20 травня 2023 року за весь час затримки виплати з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку залишено без руху та надати апелянту десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, шляхом надання до суду апеляційної інстанції документу, що підтверджує сплату судового збору у сумі 2906,88 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі №420/36797/24. Відмовлено у задоволенні клопотання Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі №420/36797/24. Апеляційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 р. у справі №420/36797/24 - повернуто апелянту.

20 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі №420/36797/24.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу, в якій заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції чи звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування заявленого клопотання апелянт посилався на те, що Херсонський ЗВ ВСП виконує бойові (спеціальні) завдання в районі бойових дій, перебуваючи в оперативному підпорядкуванні ОТУ « Херсон ». Відповідно до бойового розпорядження №2022/ОКП/73/398дск від 09 лютого 2025 року, особовий склад безперервно залучається до стабілізаційних і наступальних операцій, веде бойове чергування на блокпостах, здійснює патрулювання, забезпечує захист критичної інфраструктури та боротьбу з ДРГ. Функціональне навантаження та бойова обстановка унеможливлюють своєчасну підготовку фінансових документів, проведення платежів через розпорядника коштів, а також комунікацію з фінансовими органами Міноборони. В умовах постійних атак, відключень зв`язку, обстрілів казармених містечок (місць дислокації), процес погодження видатків на судові витрати є вкрай ускладненим. Власного кошторису та статусу розпорядника бюджетних коштів Херсонський ЗВ ВСП не має. Клопотання про оплату судового збору було подано до вищестоящого органу, однак фінансування відсутнє - аналогічно як і в ТЦК під час обмежень згідно з листами Мінфіну та Генерального штабу ЗСУ.

Таким чином апелянт зазначив, що на даний час відсутнє фінансування на сплату судового збору, що унеможливлює таку сплату за подання даної апеляційної скарги.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів апеляційної інстанції зазначала наступне.

Згідно статтею 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З указаного вбачається, що відповідач не є суб`єктом, на якого поширюється дія пункту 1 та пункту 2 статті 8 Закону № 3674-VI.

Для вирішення питання про відстрочення чи звільнення від сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення сплати судового збору чи звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Апелянт, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна була забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що в даному випадку скаржником не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, викладені в заявленому клопотанні щодо неможливості своєчасної сплати судового збору, вжиття всіх залежних від апелянта заходів для сплати судового збору у визначеному розмірі.

Зазначене свідчить про недоведеність з боку апелянта наявності підстав для відстрочення сплати судового збору чи звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого апелянтом клопотання про відстрочення сплати судового збору, а також про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Отже, зважаючи на те, що скаржником не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а також враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення поданого апелянтом клопотання про відстрочення сплати судового збору, а також про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку підлягає поверненню апелянту.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, внаслідок невиконання останнім вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.

При цьому, Суд зауважує, що Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку не позбавлений можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі №420/36797/24 за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко