Справа № 460/9086/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9086/24 пров. № А/857/34137/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С.М.
суддів -Гуляка В.В.
Ільчишин Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 460/9086/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїО.Р. Гресько
дата складання повного тексту рішення12.11.2024

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У серпні 2024 року до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідачі) у якій позивач просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та скасувати рішення від 31.07.2024 № 43320/03-16 про відмову у перерахунку пенсії та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу період роботи з 15.08.1984 по грудень 1987 року на посаді вчителя музики і співів та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 460/9086/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 31.07.2024 № 43320/03-16, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягала оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 15.08.1984 по грудень 1987 року та нарахувати та виплати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує те, що є розбіжності щодо стажу роботи позивача з 15.08.1984 року по 1987 рік у довідці про підтвердження трудового стажу та трудовій книжці, зокрема, у довідці відсутня дата звільнення позивача та докази перейменування установи. Тому відповідач не зарахував вказаний період роботи позивача до спеціального стажу, а тому зробив висновок, що позивач не має права на отримання грошової допомоги при звільненні в розмірі 10 місячних пенсій.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідачі повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розбіжності у записах трудової книжки та архівних довідок не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливав на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для виплати грошової допомоги є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком.

22.07.2024 року позивач звернувся з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

31.07.2024 за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області прийняло рішення № 43320/03-16 про відмову у виплаті грошової допомоги.

Вважаючи це рішення протиправним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 1788-XII), закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, до яких віднесено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років (пункт "е").

За правилами статті 2 Закону № 1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону №1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до положень статті 52 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, до таких віднесено, зокрема, загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні, навчальні заклади, музичні,

художні школи - посади: учителі, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посаду вчителя.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Апеляційний суд на підставі записів, що є у трудовій книжці встановив, що позивач:

15.08.1984 року прийнятий на посаду вчителя музики та співів Сатиївської середньої школи та Жорнівської восьмирічної школи;

24.04.1987 року переведений з посади вчителя музики та співів Сатиївської середньої школи на посаду вчителя музики та співів Жорнівської восьмирічної школи.

01.09.1990 року звільнений з посади вчителя музики та співів Жорнівської неповної середньої школи.

Разом з тим, відповідно до архівної довідки Комунальної установи Об`єднаний трудовий архів Дубенського району Рівненської області Семидубської сільської ради № 784 від 07.11.2022 в книгах наказів з кадрових питань (особового складу) за 1987 рік відомості щодо звільнення позивача відсутні. Накази з кадрових питань (особового складу) та з основної діяльності відділу освіти, культури, молоді та спорту Дубенської районної державно адміністрації за 1989-1990 роки в архів на збереження не надходили.

Зі змісту рішення про відмову у перерахунку пенсії № 43320/03-16 від 31.07.2024 слідує, що підставою для невиплати грошової допомоги позивачу є те, що у довідках від 07.11.2022 № 784 та від 30.11.2022 № 860 відсутня дата звільнення позивача.

Проаналізувавши наведені фактичні обставини, апеляційний суд встановив, що у трудовій книжці є відомості про період трудової діяльності позивача за спірний період, а саме з 15.08.1984 по грудень 1987 року, в тому числі і дата прийняття на роботу до Сатиївської середньої школи, переведення до Жорнівської восьмирічної школи та звільнення з роботи у позивача Жорнівській неповній середній школі.

Отже, трудова книжка підтверджує стаж роботи позивача за спірний період, тому відповідач не мав брати за основу архівні довідки про підтвердження стажу роботи позивача, оскільки цей стаж підтверджується записами у трудовій книжці.

Тому, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій стаж роботи позивача з 15.08.1984 по грудень 1987 року.

Зважаючи на цей висновок, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 31.07.2024 № 43320/03-16. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов`язано зарахувати позивачу до спеціального стажу період його роботи з 15.08.1984 по грудень 1987 року.

Також судом апеляційної інстанції ураховано, що з доданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до відзиву розрахунку стажу позивача встановлено, що загальний стаж позивача становить 42 роки 10 місяців 27 днів. В тому числі до загального стажу позивачу враховано період його роботи з 15.08.1984 по 01.09.1990.

Отож наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 42 роки страхового стажу (з них понад 35 років спеціального стажу), що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №1058.

Жодних доказів які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивача скаржник не надав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 460/9086/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк