Справа № 480/710/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у прийнятті звіту про виконання рішення суду
22 жовтня 2025 року Справа № 480/710/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми звіт Державної податкової служби України про виконання рішення суду у справі за позовом Приватного підприємства "Урожайна долина" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 адміністративний позов приватного підприємства «Урожайна долина» до Головного управління ДПС у Сумській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Сумській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2219114/38661706 від 09.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 05.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, №2219120/38661706 від 09.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 15.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, №2208775/38661706 від 07.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 12.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну приватного підприємства «Урожайна долина» №3 від 05.10.2020, №4 від 15.10.2020 , №5 від 12.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь приватного підприємства «Урожайна долина» судовий збір у розмірі 6810 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2022 визнано поданий Державною податковою службою України звіт від 07.03.2025 щодо виконання рішення таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 27.04.2021 по справі №480/710/21 у повному обсязі, та встановлено Державній податковій службі України новий строк для подання звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №480/710/21 у повному обсязі, зокрема, у частині реєстрації податкової накладної приватного підприємства Урожайна долина №3 від 05.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання - протягом 90 днів з дня набрання чинності даної ухвали суду.

Представник Державної податкової служби України через систему "Електронний суд" 02.10.2025 подав звіт про виконання судового рішення від 27.04.2021 у справі №480/710/21. Також відповідачем надано суду докази направлення звіту про виконання рішення суду до електронного кабінету користувача ЄСІТС - Приватного підприємства "Урожайна Долина", що підтверджується квитанцією №3807221.

Ухвалою суду від 06.10.2025 призначено до розгляду звіт Державної податкової служби України від 02.10.2025 про виконання судового рішення від 27.04.2021 у справі №480/710/21 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні) та встановлено позивачу строк для подання письмових пояснень щодо звіту такого звіту.

Позивач повідомлений про розгляд звіту Державної податкової служби України від 02.10.2025 належним чином, що довідкою про доставку електронного листа через систему "Електронний суд" (а.с. 58, том 6), проте пояснень стосовно зазначеного звіту позивачем не надано.

Розглянувши матеріали заяви та звіт Державної податкової служби України від 02.10.2025 щодо виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 статті 382 КАС України (в редакції на момент встановлення судового контролю у даній справі) було передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України (в редакції на момент встановлення судового контролю у даній справі), за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд також враховує, що 19.12.2024 набув чинності Закон України № 4094-IX від 21.11.2024 щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі, КАСУ, щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень.

Зокрема, КАС України доповнено ст.ст. 382-1, 382-2, 382-3 щодо судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Статтею 382-2 КАС України передбачено, що суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-6 ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Таким чином, головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Так, в обґрунтування звіту від 02.10.2025 представник ДПС України зазначив, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №480/710/21, до Єдиного реєстру податкових накладних внесено інформацію щодо реєстрації податкових накладних ПП Урожайна долина № 3 від 05.10.2020, № 4 від 15.10.2020, № 5 від 12.10.2020.

У подальшому, по податковим накладним №4 від 15.10.2020 та № 5 від 12.10.2020 було проведено остаточну реєстрацію, оскільки позивачем було забезпечено наявність необхідної суми на рахунку в СЕА ПДВ.

Відповідач зазначає, що податкова накладна №3 від 05.10.2020 залишається зі статусом очікується реєстрація ПН/РК за рішенням суду, оскільки відсутня необхідна сума на рахунку в СЕА ПДВ. Вказані обставини підтверджують той факт, що податковим органом вжито всіх необхідних заходів для внесення відомостей в ЄРПН про реєстрацію податкових накладних, визначених судовим рішенням, в т.ч. і податкової накладної № 3 від 05.10.2020 і відповідно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 є таким, що виконано ДПС у повному обсязі.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується реєстрація податковим органом податкових накладних №4 від 15.10.2020, №5 від 12.10.2020 (а.с. 83, 5 том). Надані ДПС України квитанції свідчать про результат обробки документа (НП №4 від 15.10.2020, №5 від 12.10.2020), а саме «Документ зареєстрованих за рішенням суду». Позивачем зазначені твердження не заперечуються, не спростовуються, будь-яких письмових пояснень на звіт відповідача суду не надано.

Проте, матеріалами справи та поданим ДПС України звітом не підтверджується, що спірна податкова накладна №3 від 05.10.2020 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.

Таким чином, станом на дату подання звіту відповідачем не надано доказів виконання рішення суду у повному обсязі по даній справі у частині реєстрації податкової накладної №3 від 05.10.2020, що унеможливлює встановлення судом виконання судового рішення в повному обсязі.

Фактично ДПС України просить затвердити звіт про виконання судового рішення, яке на даний час ДПС України у повному обсязі не виконано, а виконано лише частково.

До звіту про виконання судового рішення чи додаткових письмових пояснень в повному обсязі таких доказів відповідачем не надано, спірна податкова накладна №3 від 05.10.2020, яка міститься в матеріалах справи має статус очікується реєстрація за рішенням суду (а.с. 37, 3 том).

Представник відповідача обґрунтовує свою позицію виключно причинами невиконання податковим органом судового рішення з вини платника податків, що не є доказом виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні приписи містить стаття 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абз. 3 п. 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Також, у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту, а відтак, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Судом встановлено, що ухвалене на користь позивача рішення у даній справі станом на дату подання відповідачем даного звіту про виконання судового рішення, у повному обсязі не виконано, адже відповідачем не зареєстровано податкову накладу №3 від 05.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.

При цьому, відповідач вище зазначене не заперечує, однак, наголошує на неможливості виконання судового рішення у зазначеній частині, зважаючи на те, що остаточна реєстрація податкової накладної відбудеться за наявності необхідної суми податкового кредиту автоматично.

Суд зазначає, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій.

При цьому, визначальним фактором є те, чи існують достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Суд враховує постанову Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 160/13013/19, у якій, з посиланням на постанову від 31.10.2018 у справі № 704/1547/17, ВС вказано про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту, тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.

Крім того, як наголошено судом вище, 19.12.2024 набрав чинності Закон України № 4094-IX від 21.11.2024 щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі, КАСУ, щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень.

Судовий контроль у даній справі встановлений до набрання чинності окреслених змін до КАСУ щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень, водночас, на час вирішення питання щодо прийняття цього звіту або накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу, наведені зміни до КАС України набрали чинності.

Стосовно накладення штрафу на керівника ДПС України щодо невиконання рішення суду по даній справі, суд зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначені ст. 382-3 КАС України.

Під час розгляду питання щодо накладення штрафу на керівника ДПС України за невиконання в повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №480/710/21, судом враховується наступне.

До Єдиного реєстру податкових накладних внесено інформацію щодо реєстрації податкових накладних ПП Урожайна долина № 3 від 05.10.2020, № 4 від 15.10.2020, № 5 від 12.10.2020.

У подальшому, по податковим накладним №4 від 15.10.2020 та № 5 від 12.10.2020 було проведено остаточну реєстрацію, оскільки позивачем було забезпечено наявність необхідної суми на рахунку в СЕА ПДВ, а тому матеріалами справи підтверджується реєстрація податковим органом податкових накладних №4 від 15.10.2020, №5 від 12.10.2020 (а.с. 83, 5 том).

Надані ДПС України квитанції свідчать про результат обробки документа (НП №4 від 15.10.2020, №5 від 12.10.2020), а саме «Документ зареєстрованих за рішенням суду».

Разом із тим, відповідач зазначає, що податкова накладна №3 від 05.10.2020 залишається зі статусом очікується реєстрація ПН/РК за рішенням суду, оскільки відсутня необхідна сума на рахунку в СЕА ПДВ. Вказані обставини підтверджують той факт, що податковим органом вжито всіх необхідних заходів для внесення відомостей в ЄРПН про реєстрацію податкових накладних, визначених судовим рішенням, в т.ч. і податкової накладної № 3 від 05.10.2020 і відповідно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 є таким, що не виконано ДПС у повному обсязі.

Так, матеріалами справи та поданим ДПС України звітом не підтверджується, що спірна податкова накладна №3 від 05.10.2020 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання, доказів того, що позивачем забезпечено наявність необхідної суми на рахунку в СЕА ПДВ, але відповідачем не зареєстровано спірну податкову накладну, матеріалами справи не підтверджується.

Таким чином, станом на дату подання звіту відповідачем не надано доказів виконання рішення суду у повному обсязі по даній справі у частині реєстрації податкової накладної №3 від 05.10.2020, в т.ч. і враховуючи відсутність забезпечення позивачем необхідної суми на рахунку в СЕА ПДВ, що унеможливлює встановлення судом виконання судового рішення в повному обсязі відповідачем.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне звільнити керівника Державної податкової служби України від сплати штрафу за невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №480/710/21.

Таким чином, з огляду на викладене, з огляду на наведені вимоги ст.ст. 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, в редакції Закону України № 4094-IX від 21.11.2024, які набули чинності 19.12.2024, суд вважає за необхідне відмовити ДПС України у прийнятті звіту від 25.06.2024 про виконання судового рішення в повному обсязі, оскільки у повному обсязі залишається невиконаним, судове рішення виконано частково (проведена реєстрація ПН №4 від 15.10.2020, ПН №5 від 12.10.2020), але не проведена реєстрація ПН №3 від 05.10.2020, та встановити новий строк для подання ДПС України звіту про виконання судового рішення у даній справі у повному обсязі, зокрема, у частині реєстрації податкової накладної приватного підприємства Урожайна долина №3 від 05.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати поданий Державною податковою службою України звіт від 02.10.2025 щодо виконання рішення таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 27.04.2021 по справі №480/710/21 у повному обсязі.

Звільнити керівника Державної податкової служби України від сплати штрафу за невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №480/710/21.

Встановити Державній податковій службі України новий строк для подання звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №480/710/21 у повному обсязі, зокрема, у частині реєстрації податкової накладної приватного підприємства Урожайна долина №3 від 05.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання - протягом 90 днів з дня набрання законної сили даної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.М. Гелета