Справа № 2а-16181/12/2670
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволені заяви про відстрочення виконання судового рішення

21 жовтня 2025 року Справа №2а-16181/12/2670

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Хадєєвої А.Є., розглянувши заяву Міністерства оборони України про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю сторін:

позивач ОСОБА_1

представник позивача Оксюта В.О., Савченко В.М.

представник відповідача 1 не з`явився,

представник відповідача 2 не з`явився,

представник третьої особи 1- не з`явився,

представник третьої особи 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Міністерства оборони України (далі-відповідач-1, Міноборони), Міністра оборони України (далі-відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просив:

визнати протиправними дії та бездіяльність Міністра оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання;

зобов`язати Міністерство оборони України та Міністра оборони України забезпечити реалізацію законного права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання "полковник";

зобов`язати Міністерство оборони України та Міністра оборони України вжити дієвих заходів щодо забезпечення реалізації права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання в м. Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, грошової компенсації чи надання кредиту для його будівництва за його вибором;

зобов`язати відповідача забезпечити позивача та його сім`ю житлом для постійного проживання в м. Києві невідкладно - на черговому засіданні житлової комісії гарнізону м. Києва або при поступленні такого. Завірену копію рішення чергового засідання житлової комісії гарнізону м. Києва надати позивачу.

вжити дієвих заходів на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання та зобов`язати забезпечити позивача та його сім`ю житлом для постійного проживання в м. Києві невідкладно - на черговому засіданні житлової комісії гарнізону м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання. Зобов`язано Міністерство оборони України вжити заходи щодо забезпечення реалізації права ОСОБА_1 та його сім`ї на безоплатне житло для постійного проживання. В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.08.2018 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 скасовано, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 залишено в силі.

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 02.08.2018 ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016 та Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За наслідками нового судового розгляду рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання протиправними. Зобов`язано Міноборони забезпечити реалізацію законного права ОСОБА_1 , ветерана військової служби, та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник» шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, надання грошової компенсації чи кредиту для будівництва житла за вибором позивача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2023 року у справі № 2а-16181/12/2670, касаційну скаргу Міністерства оборони України - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 - залишено без змін.

До відділу документального забезпечення та контролю Київського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, мотивовану тривалим часом не виконання рішення суду.

Представником Міністерства оборони України подано до суду заперечення на заяву про встановлення судового контролю, мотивовану тим, що згідно облікових даних Київського квартирно-експлуатаційного управління станом на 27.06.2025 Позивач перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні міста Київ шляхом забезпечення житлом для постійного проживання по житловій комісії Київського КЕУ зі складом сім`ї 6 осіб (він, дружина 1976 р.н., донька 1988 р.н., син 1999 р.н., донька 2007 р.н., донька 2017 р.н.) у загальній черзі з 04.11.1992 за № 151, в списках на першочергове забезпечення житлом, як звільнений ветеран військової служби, з 09.03.1998 за № 144. Черга щодо забезпечення Позивача та членів його сім`ї постійним житлом або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення не надійшла.

З огляду на вищевикладене, зазначає, що Відповідачем не допущено і не могло бути допущено порушень вимог законодавства під час виконання Рішення.

Разом з цим, зауважує, що орієнтовна сума грошової компенсації за належне для отримання Позивачем житло, на склад сім`ї 6 осіб, з урахуванням його статусу ветерана та військового звання "полковник", станом на 30.06.2025 становить 5 498 088,75 гри. При цьому, кошторисом Міністерства оборони України на 2025 рік за бюджетною програмою 2101190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України" на виплату грошової компенсації на виконання рішень суду, які набрали законної сили, передбачено 1 273,7 тис. грн.

Представником Міністерства оборони України подано до суду заяву про відстрочення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 у справі № 2а-16181/12/2670 до надходження черги забезпечення Позивача грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення.

Заява мотивована тим, що у згоді від 01.10.2015 та у заяві від 17.12.2020 Позивачем, письмово викладено волевиявлення щодо отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Згідно облікових даних Київського квартирно-експлуатаційного управління станом на 27.06.2025 Позивач перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні міста Київ шляхом забезпечення житлом для постійного проживання по житловій комісії Київського КЕУ зі складом сім`ї 6 осіб (він, дружина 1976 р.н., донька 1988 р.н., син 1999 р.н., донька 2007 р.н., донька -2017 р.н.) у загальній черзі з 04.11.1992 за № 151, в списках на першочергове забезпечення житлом, як звільнений ветеран військової служби, з 09.03.1998 за №144. Черга щодо забезпечення Позивача та членів його сім`ї постійним житлом або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення не надійшла.

Отже, з урахуванням того, що до Позивача не надійшла черга щодо його забезпечення грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення, з метою недопущення порушень вимог чинного законодавства, дотримання принципу черговості забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей постійним житлом та грошовою компенсацією за належне для отримання житло, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів інших військовослужбовців, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, із датою зарахування на облік, яка передує даті зарахування на такий облік Позивача, просить відстрочити виконання судового рішення.

Позивачем подано до суду заяву про відмову Міністерству оборони України у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі №2а-16181/12/2670, мотивовану тривалим часом не виконання відповідачем судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2025 року призначено заяву Міністерства оборони України про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 2а-16181/12/2670 до розгляду у судовому засіданні на 21 жовтня 2025 року о 16:30 год.

У судове засідання призначене на 21 жовтня 2025 року з`явилися позивач та представники позивача, представники відповідачів та третіх осіб не з`явилися.

Вирішуючи заяву про відстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 2 статті 370 КАС України)

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013 звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.04.2020 у справі №560/523/19, від 01.02.2022 у справі 420/177/20 та від 18.05.2022 у справі №140/279/21.

Частиною 1 статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 КАС України)

Відповідно до частини 4 статті 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з частиною 5 статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи.

Наведена норма статті 378 КАС України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вказані обставини повинні мати, як правило, об`єктивний характер, але обов`язковою умовою є ускладнення виконання рішення суду або фактичне унеможливлених його виконання.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки/розстрочки його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі № 810/4643/18 зазначив, що питання щодо відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення суд вирішує із врахуванням конкретних обставин адміністративної справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.

Із системного аналізу наведених положень слідує, що відстрочення, розстрочення виконання рішення суду здійснюється у виняткових випадках і є правом, а не обов`язком суду, а відповідне рішення приймається судом на основі закону та власних переконань.

Необхідною умовою для надання відстрочення виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

У свою чергу, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути лише конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

При цьому, необхідно вказати, що реальне виконання судового рішення віднесено законодавцем до одного з основних завдань адміністративного судочинства, і саме на цій підставі відстрочення або розстрочення виконання судового рішення поставлено у залежність від обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

З аналізу наведених норм КАС України слідує, що законом не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Поряд з цим, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Аналогічна правова позиція викладена у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03.06.2021 у справі № 9901/598/19.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання протиправними. Зобов`язано Міноборони забезпечити реалізацію законного права ОСОБА_1 , ветерана військової служби, та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник» шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, надання грошової компенсації чи кредиту для будівництва житла за вибором позивача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2023 року у справі № 2а-16181/12/2670, касаційну скаргу Міністерства оборони України - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 - залишено без змін.

Заявник у поданій заяві зазначає, що до позивача не надійшла черга щодо його забезпечення грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення.

Водночас, слід зазначити, що наведені заявником підстави для відстрочення виконання судового рішення (питання виділення коштів) не звільняють відповідача від виконання ним рішення суду.

Матеріали не містять доказів того, що відповідач ужив усіх можливих та необхідних заходів для належної організації виконання рішення без відстрочки, не визначено конкретного та реалістичного плану виконання після спливу запитуваного строку, не наведено причин, чому виконання неможливе саме зараз за відсутності надзвичайних подій у розумінні частини четвертої статті 378 КАС України.

Подальше відтермінування у наведених умовах призводить до фактичного нівелювання визначеного судом захисту, поглиблює порушення прав позивача та суперечить принципам обов`язковості та ефективності виконання судових рішень, гарантованим статтею 129-1 Конституції України та статтею 370 КАС України.

Окрім того, рішення у цій справі, як вже зазначалось вище, ухвалено 09.12.2019 року. Представник відповідача звернувся із заявою про відстрочення виконання рішення суду 07.07.2025 року, тобто понад річний строк на який суд може відстрочити виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду у цій адміністративній справі не підлягає задоволенню відповідно до вимог статті 378 КАС України.

Керуючись статтями 241-243, 248, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Міністерства оборони України про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала щодо відстрочення і розстрочення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293,295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.