Справа № 276/1789/25
Суддя: СЕМЕНЮК А. С.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1789/25
Провадження по справі №2-а/276/17/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

при секретарі судового засідання Дашенко Д.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хорошівського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі ГУНП в Житомирській області), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4633019 від 02 травня 2025 року, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2025 року поновлено позивачу строк на звернення до суду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач у своїй заяві від 23 жовтня 2025 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 21 жовтня 2025 року також просив здійснювати розгляд справи без участі представника ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві від 09 жовтня 2025 року, позивач зазначає, що 02 травня 2025 року поліцейським відділення поліції № 3 (селище Хорошів) Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Зіневичем А.О. відносно нього було винесено постанову серії ЕНА № 4633019 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено штраф у розмірі 20 400 гривень.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступні підстави:

1.Зупинка транспортного засобу була безпідставною та незаконною, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а отже, у поліцейського були відсутні підстави для зупинки, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

2.Поліцейський неповно з`ясував обставини справи, а висновки, викладені у постанові, є надуманими та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

3.Було грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, поліцейський не повідомив про початок розгляду справи, не представився, не роз`яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надав можливості ознайомитися з матеріалами справи, заявити клопотання чи скористатися правовою допомогою.

4.У постанові зазначено, що він не мав при собі посвідчення тракториста-машиніста, що не відповідає дійсності, оскільки він пред`являв вказане посвідчення працівникам поліції.

Разом із позовом позивач подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, мотивуючи його тим, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 02 жовтня 2025 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач, ГУНП в Житомирській області, у своєму відзиві на позовну заяву від 21 жовтня 2025 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заперечення відповідача ґрунтуються на наступному:

1.Зупинка транспортного засобу була правомірною, оскільки позивач, керуючи трактором «ЕНЕЙ», під час зупинки не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 б ПДР. Цей факт, за твердженням відповідача, зафіксовано відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля.

2.Під час перевірки документів та особи водія було встановлено, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року позивача було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Таким чином, у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

3.Процедура розгляду справи була дотримана. Поліцейський повідомив позивачу причину зупинки, суть вчиненого правопорушення, роз`яснив його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також порядок оскарження постанови та сплати штрафу. Ці обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора (бодікамери) поліцейського.

4.Відповідач заперечив твердження позивача щодо пропуску строку на оскарження, вказавши, що копія постанови була вручена позивачу на місці вчинення правопорушення 02 травня 2025 року, що також зафіксовано на відеозаписі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

02 травня 2025 року о 10:20 на вулиці Монастирська в селищі Хорошів Житомирського району Житомирської області працівниками поліції ВП № 3 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області було зупинено транспортний засіб трактор «ЕНЕЙ», під керуванням ОСОБА_1 .

За наслідками зупинки та перевірки документів поліцейським ВП № 3 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Зіневичем А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4633019 від 02 травня 2025 року.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 керував трактором «ЕНЕЙ», не вказав світловий покажчик повороту під час зупинки, при цьому будучи позбавленим Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області права керування транспортними засобами терміном на один рік від 05 серпня 2024 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР. Дії позивача кваліфіковано за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Суд звертає увагу на наявність суттєвих та взаємовиключних суперечностей у твердженнях позивача. У клопотанні про поновлення процесуального строку позивач стверджує, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 02 жовтня 2025 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. На підставі цих доводів та доданих доказів суд ухвалою від 17 жовтня 2025 року поновив строк на звернення до суду, виходячи з необхідності забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

Водночас, у тексті самої позовної заяви ОСОБА_1 детально описує обставини розгляду справи на місці зупинки 02 травня 2025 року, стверджуючи про численні процедурні порушення з боку поліцейського, зокрема, що йому не роз`яснили права, не надали можливості ознайомитись з доказами тощо. Логічно, що для того, аби бути свідком цих подій, позивач мав бути присутнім під час розгляду справи та усвідомлювати, що відносно нього приймається рішення. Неможливо одночасно бути присутнім при винесенні постанови та стверджувати про процедурні порушення, і водночас не знати про її існування протягом п`яти місяців. Така позиція є непослідовною та викликає обґрунтовані сумніви у правдивості тверджень позивача в цілому, що змушує суд критично оцінювати його суб`єктивні пояснення та надавати перевагу об`єктивним доказам, на які посилається відповідач.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо законності зупинки транспортного засобу

Позивач стверджує, що зупинка його транспортного засобу була незаконною.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Цей перелік підстав є вичерпним. Частина 3 цієї ж статті зобов`язує поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що причиною зупинки стало порушення позивачем вимог п. 9.2 б ПДР, а саме не увімкнення покажчика повороту перед зупинкою. На підтвердження цього факту відповідач посилається на відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля. Порушення п. 9.2 б ПДР є законною підставою для зупинки транспортного засобу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач, у свою чергу, обмежився лише загальним запереченням факту порушення, не надавши жодних доказів на спростування доводів відповідача.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В даному випадку відповідач навів конкретну правову підставу для зупинки та вказав на наявність доказу, що її підтверджує. Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок доказування правомірності своїх дій. Оскільки законність первинної дії зупинки транспортного засобу доведена, всі подальші дії поліцейського, вчинені в межах закону, також є правомірними.

Щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП

Частиною 4 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у факті керування транспортним засобом особою, щодо якої набрало законної сили рішення суду про позбавлення її права керування.

З матеріалів справи, а саме зі змісту оскаржуваної постанови та відзиву відповідача, вбачається, що на момент зупинки транспортного засобу 02 травня 2025 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року.

Позивач у своїй позовній заяві не заперечує факту позбавлення його права керування транспортними засобами. Його доводи про те, що він мав при собі та пред`являв посвідчення тракториста-машиніста, є юридично нікчемними, оскільки позбавлення права керування стосується особи водія в цілому і поширюється на всі категорії транспортних засобів, право на керування якими він мав, а не на окремий документ.

Таким чином, суд доходить висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він, будучи позбавленим права керування, свідомо керував транспортним засобом.

Щодо дотримання процедури розгляду справи

Позивач стверджує про істотне порушення його процесуальних прав під час розгляду справи на місці зупинки.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, у разі вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, уповноважена особа має право виносити постанову на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

Порядок розгляду справи визначений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Зокрема, посадова особа, яка розглядає справу, зобов`язана представитись, оголосити, яка справа розглядається, та роз`яснити особі, яка притягається до відповідальності, її права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідач у відзиві стверджує, що поліцейський дотримався вказаних вимог, і на підтвердження цього посилається на відеозапис з нагрудної камери, на якому зафіксовано роз`яснення позивачу його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» прямо передбачає право поліції використовувати таку техніку для фіксації правопорушень.

З огляду на виявлену судом непослідовність та суперечливість тверджень позивача, його голослівні заяви про порушення процедури не можуть бути взяті до уваги як достовірні за наявності посилань відповідача на об`єктивний доказ відеозапис, який спростовує ці заяви. Позивач, у свою чергу, не надав жодних доказів на підтвердження своїх слів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач довів дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Загальні висновки суду

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у повній мірі виконав свій обов`язок доказування, покладений на нього ч. 2 ст. 77 КАС України. Надані відповідачем пояснення та посилання на докази (відеозаписи) підтверджують правомірність зупинки транспортного засобу, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та дотримання процедури розгляду справи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на його власних твердженнях, які є суперечливими та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

За таких обставин, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесеною уповноваженою особою в межах її компетенції та у спосіб, що передбачений законом. Підстави для її скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4633019 від 02 травня 2025 відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Житомирській області; місцезнаходження: вул. Старий бульвар, 5/37, м. Житомир; .

Суддя А.С. Семенюк