Справа № 160/7916/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7916/25
Суддя І інстанції Коренев А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправними дії щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 , визначити як не працюючого пенсіонера, виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.06.2024 року та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку.

Визнано протиправними дії щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати компенсації втрати частини доходу ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.06.2024 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії, як не працюючому пенсіонеру та виплатити компенсацію втрати частини доходу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його змінити. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправними дії щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 , визначити як не працюючого пенсіонера, виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.06.2022 року та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо про відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам. Також скаржник вказує на протиправність визначення пенсійним органом позивача як працюючого пенсіонера та нездійснення з лютого 2020 року перерахунків пенсії та обов`язок відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів за невиплату пенсії з дати припинення 01.06.2022 року до дати фактичної виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок. При цьому скаржник вказує на допущення в прохальній частині позову описки зазначивши 01.06.2024 року замість 01.06.2022 року, що залишилось поза увагою суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 є громадянином України, до липня 2014 року проживав в АДРЕСА_1 . Відповідно до пенсійного посвідчення отримував пенсію за віком. Надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 208/3268/17, визнано протиправним та скасовано рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 3 від 24.04.2017 про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 - Акермана Олега Матвійовича від 07.04.2017 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 208/3268/17, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково: рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року скасовано. Позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано Рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 квітня 2017 року. Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 по 06.04.2017 залишити без розгляду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

30.07.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: Повідомити підстави нездійснення перерахунку розміру пенсії. Перерахувати розмір пенсії в порядку, передбаченому Законом. Пенсію виплачувати в АТ "Ощадбанк" відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам. Виплатити компенсацію втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії та за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.08.2024 року повідомлено, що пунктом 10 Порядку № 1596 передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправними дії щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, звернувся до суду із вказаним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Приписами ст.8 Закону №1058 визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках, встановлено Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі Порядок №1596).

Згідно з п. 6 згаданого Порядку, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Пункт 8 Порядку №1596 визначає, що поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Відповідно до п.9 Порядку №1596 між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно з п.10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Відтак, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596, особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або інформація від установи уповноваженого банку.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що 30.07.2024 року представник позивача звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав заяву про виплату пенсії на визначений рахунок від 02.04.2024 року, яка оформлена через установу уповноваженого банку.

Відповідно, установою банку було проведено ідентифікацію позивача.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 по справі №280/6637/22 серед іншого, вказав наступне:

«Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів»

За таких обставин, неприйняття пенсійним органом заяви про виплату пенсії на банківський рахунок з підстав ненадання паспорту громадянина України, у даному випадку, є надмірним формалізмом.

За таких обставин, колегія суддів робить висновок про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію позивачу на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.

Поряд з цим, щодо правомірності нездійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахунку пенсії позивача та визначення його як працюючого пенсіонера, колегія суддів зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи рішення №62 від 12.03.2024 про перерахунок пенсії вбачається, що в графі ознака роботи зазначено «працює», а в графі особливості зазначено «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ».

Разом з тим, відповідачем на підтвердження своїх дій не було надано рішення суду, згідно якого у розділі "Особливості" рішення №62 від 12.03.2024 зазначено "He підлягають МП. признач.за ріш.суду в тверд.розм.; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ ".

Натомість, розмір пенсії розраховується та змінюється в порядку, передбаченому ст. 27, 42 Закону 1058-IV незалежно від того, пенсія призначена в добровільному порядку чи за рішенням суду.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, визначення відповідачем ознаки роботи позивача як працює, не підтверджено жодним доказам із наданих матеріалів пенсійної справи.

За наведених обставин, правильним є висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, як не працюючому пенсіонеру.

Разом з тим, посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що перерахунок пенсії має бути здійснено не з дати, визначеної судом першої інстанції 01.06.2024 року, а з дати призначення пенсії, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки скаржником не було надано належних доказів нездійснення перерахунку пенсії позивачу з дати призначення при наявності правових підстав для його здійснення.

В свою чергу, заявленої в апеляційній скарзі вимоги про зобов`язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.06.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовною заявою ОСОБА_1 просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.06.2024 року.

В свою чергу, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

При цьому, в силу положень ч.4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно, зважаючи на те, що в позовній заяві ОСОБА_1 заявлялись позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.06.2024 року, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглядати вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.06.2022 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції критично сприймає доводи скаржника, щодо допущення описки в прохальній частині позову, оскільки, у разі допущення позивачем описки у позовній заяві, останній мав можливість подати уточнену позовну заяву, в якій виправити таку описку.

В свою чергу, щодо наявності підстав для виплатити позивачу компенсації втрати частини доходу з 01.06.2024 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Отже, умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

При цьому, норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.04.2024 року по справі № 560/8194/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

За таких обставин, зважаючи на те, що пенсійним органом з червня 2022 року позивачу не здійснюється виплата пенсії, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то позивач має право на виплату йому компенсації втрати частини доходу.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для визнання протиправними дій та протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.06.2024 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії, як не працюючому пенсіонеру та виплатити компенсацію втрати частини доходу, однак зроблений помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію позивачу на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацами наступного змісту.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений пенсіонером в заяві від 02.04.2024 року банківський рахунок.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун