Справа № 520/23040/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суду у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
за позовом Фермерського господарства "Клепки"
до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Фермерське господарство "Клепки" (надалі також - позивач, ФГ "Клепки") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (надалі також - відповідач), в якому просило суд:
- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо розгляду Заяви № 18-3/2024 від 18.01.2024 р. та Заяви № 18-5/2024 від 18.01.2024 р.;
- зобов`язати відповідача розглянути заяви позивача № 18-3/2024 від 18.01.2024 р. та № 18-5/2024 від 18.01.2024 р. про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами та прийняти рішення про надання позивачу податкової пільги зі сплати орендної плати за землю на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 та податкової пільги зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024. щодо земельних ділянок, зазначених у цих заявах.
Харківський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 12.12.2024 яким відмовив в задоволенні позову ФГ "Клепки".
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 25.03.2025 задовольнив апеляційну скаргу ФГ "Клепки".
Визнав протиправною бездіяльність Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області щодо належного розгляду заяв Фермерського господарства "Клепки" № 18-3/2024 від 18.01.2024 та № 18-5/2024 від 18.01.2024.
Зобов`язав Куп`янську міську військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області розглянути заяви Фермерського господарства "Клепки" № 18-3/2024 від 18.01.2024 та № 18-5/2024 від 18.01.2024 про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами та прийняти рішення про надання Фермерському господарству "Клепки" податкової пільги зі сплати орендної плати за землю на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 та податкової пільги зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024, щодо земельних ділянок, зазначених у цих заявах.
Фермерське господарство "КЛЕПКИ" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій просило суд:
- притягти до відповідальності особу, рішення якої визнається протиправним.
Ухвалою від 17 червня 2025 року Харківський окружний адміністративний суд залишив без задоволення заяву Фермерського господарства "КЛЕПКИ".
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року - залишити без змін.
Відповідно до приписів ст. 311, 312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з таких підстав.
Указаним розпорядженням встановлено ФГ "Клепки" податкову пільгу зі сплати орендної плати за землю на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 0, 01 відсотків від суми орендної плати за земельні ділянки, вказані у заяві від 18.01.2024 року № 18-5/2024 та податкову пільгу зі сплати єдиного податку четвертої групи з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року у розмірі 0,01 відсотків від суми єдиного податку четвертої групи за земельні ділянки, вказані у заяві від 18.01.2024 року № 18-3/2024.
З посиланням на положення п. 30.1-30.3 ст. 30 Податкового кодексу України суд першої інстанції зазначив, що різновидом надання податкових пільг є не лише звільнення від сплати податку та збору, а й встановлення зниженої ставки податку та збору. При цьому питання безпосереднього визначення розміру пільги за результатом розгляду поданих документів (звільнення ФГ«КЛЕПКИ» у повному обсязі від сплати орендної плати за землю та єдиного податку четвертої групи за земельні ділянки, зазначені у вищезазначених Заявах ФГ «КЛЕПКИ) не було предметом судового розгляду. Суд у цій справі своїм рішенням не зобов`язував відповідача прийняти таке рішення, та не надавав оцінку наявності у позивача права на пільгу у розмірі, зазначеному у Заяві Позивача від 07.05.2025 р.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За змістом частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
На підставі частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення статті 383 КАС України.
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством. У свою чергу, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
За висновком суду, норми Податкового кодексу України (п. 288.8 ст. 288 та п. 292-1.1. ст. 2921) є імперативними і застосовуються за умови подання платником податків відповідної заяви та знаходження земельної ділянки на території, на якій ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованій російською федерацією, тому відповідач не може прийняти будь-яке інше рішення, крім встановлення позивачу податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів.
Разом з цим суд встановив, що позивач звернувся до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області із заявою про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами № 18-5/2024 від 18.01.2024, в якій просив відповідача прийняти рішення про встановлення податкової пільги зі сплати орендної плати на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 Заява (№ 18-5/2024) отримана Відповідачем 24.01.2024 року.
Також, позивач звернувся до відповідача із заявою про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами № 18-3/2024 від 18.01.2024, в якій просив відповідача прийняти рішення про встановлення податкової пільги зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 за земельні ділянки, зазначені у Заяві. Заява (№ 18-3/2024) отримана відповідачем 24.01.2024 року.
Земельні ділянки, які орендує ФГ "Клепки" та щодо яких останнє звернулось до відповідача із заявами про встановлення податкової пільги зі сплати орендної плати на 2024 рік та зі сплати єдиного податку ІV групи на 2024 рік від 18.01.2024№ 18-5/2024 та № 18-3/24, знаходяться на території, яка з 24.02.2022 по 09.09.2022 перебувала у тимчасовій окупації, активні бойові дії на території громади відбувалися з 09.09.2022 по 17.09.2022, після деокупації 17.09.2022 по теперішній час громада віднесена до територій можливих бойових дій.
Також суд встановив, що земельні ділянки, які перебувають у користуванні позивача з моменту деокупації і до цього часу не обстежувалися операторами протимінної діяльності та жодним із них не визнано їх придатними до використання.
Тобто у даному випадку, відповідно до приписів п. 288.8 ст. 288 та п. 292-1.1. ст. 292-1 ПК України, земельні ділянки Куп`янської територіальної громади є забрудненими вибухонебезпечними предметами з 01.10.2022 р. і до теперішнього часу так і не визнані операторами протимінної діяльності придатними до використання.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на підставі заяв позивача про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами від 18.01.2024 № 18-3/2024 та № 18-5/2024, відповідач зобов`язаний був прийняти відповідні рішення про надання пільг, проте допустив протиправну бездіяльність - не розглянув заяви по суті та не прийняв рішення про надання пільг, чим порушив, передбачене ПК України право позивача на отримання податкових пільг зі сплати орендної плати та єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024. Також колегія суддів вважала, що законні підстави відмови у наданні позивачеві пільг відсутні.
При прийнятті вказаного розпорядження відповідач керувався положеннями, зокрема, ст. 129-1 Конституції України, ст. 2 ч. 2 ст 14 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів», ст. 25, п. 28 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 7 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнною стану», п. 12.3 ст. 12, ст. 30, п. 284.1 ст. 284, п. 288.8 ст. 288. п. 292-1.1 ст. 292-1 Податкового кодексу України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022, Указом Президента від 27 жовтня 2022 року №737/2022 "Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області", та мотивував своє рішення посиланням на проблеми з наповненням бюджету Куп`янської міської територіальної громади внаслідок економічної кризи, спричиненої епідемією коронавірусу, умовами воєнного стану, починаючи з 2022 року, скорочення надходжень доходів бюджету Куп`янської територіальної громади.
Надаючи оцінку рішенню відповідача, колегія суддів зазначає, що вказане розпорядження не відповідає положенням п. 288.8 ст. 288, п. 292-1.1 ст. 292-1 Податкового кодексу України, якими керувався відповідач при його прийнятті, та якими керувався суд при вирішенні спору у цій справі.
Так, відповідно до положень п. 288.8 ст. 288 Податкового кодексу України, не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які забруднені вибухонебезпечними предметами, за період, який починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
У частині земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної в такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, протягом періоду, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття рішення сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності чи визнання земельної ділянки придатною для використання.
Відповідно до пункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України, площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.
Період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Підставою для ненарахування єдиного податку щодо земельних ділянок, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, є інформація, зазначена у підпункті 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 цього Кодексу.
Період, коли земельні ділянки визнаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, або дата визнання земельної ділянки придатною для використання.
Колегія суддів наголошує, що визначення поняття «податкова пільга» вказане в пункті 30.1 статті 30 ПК України: «Податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті».
Згідно з пунктом 30.2 названої статті підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Відповідно до пункту 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.
Аналіз наведених норм права свідчить, що податкова пільга за своєю природою не може бути індивідуальною. Податкова пільга стосується виключно окремих характеристик, пов`язаних з виникненням, зміною чи припиненням податкового обов`язку.
Вказане підтверджується й першим абзацом підпункту 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 ПК України, в якому встановлено заборону на встановлення індивідуальних пільг з місцевих податків та зборів.
Однак, Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-IX це положення доповнено новими абзацами, згідно яких, зокрема, дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.
Відповідно «індивідуальна податкова пільга» не передбачена податковим законодавством у тлумаченні пункту 30.2 статті 30 ПК України.
Власне «пільга» з єдиного податку встановлена в пункті 292-1.1 статті 292-1 ПК України, за якою площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.
Вона безпосередньо стосується конкретної характеристики об`єкта оподаткування, що впливає на податковий обов`язок.
«Пільга» з орендної плати за земельні ділянки установлена у пункті 288.8 статті 288 Податкового кодексу України, за якою не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які забруднені вибухонебезпечними предметами, за період, який починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання. У частині земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної в такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Указана "пільга" також безпосередньо стосується конкретної характеристики об`єкта оподаткування, що впливає на податковий обов`язок платника.
Зміст приписів п. 288.8 ст. 288, п. 292-1.1 ст. 292-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що такі пільги можуть бути застосовані у визначений підпунктом "г" пункту 30.9 статті 30 ПК України спосіб, тобто, шляхом звільнення від сплати податку та збору.
Висновки суду першої інстанції стосовно того, що різновидом надання податкових пільг є не лише звільнення від сплати податку та збору, а й встановлення зниженої ставки податку та збору, та що питання безпосереднього визначення розміру пільги за результатом розгляду поданих документів не було предметом судового розгляду, колегія суддів вважає помилковими, оскільки приписами п. 288.8 ст. 288, п. 292-1.1 ст. 292-1 Податкового кодексу України не передбачено можливості сплати платниками податків орендної плати та єдиного податку четвертої групи в меншому розмірі та надання податкових пільг шляхом встановлення заниженої ставки. Натомість, положеннями наведених норм передбачено, що за певних умов, які було дотримано позивачем при зверненні до відповідача з відповідними заявами, що встановлено судовим рішенням у цій справі, орендна плата та єдиний податок не нараховуються, тобто, встановлення податкових пільг відбувається шляхом звільнення платника податку від їх сплати.
В іншій частині відсутні підстави для задоволення вимог заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нової про часткове задоволення заяви Фермерського господарства "Клепки".
Частиною 6 ст.383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.249 (« Окремі ухвали суду») КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Суд вважає, що вказана ухвала суду підлягає виконанню у місячний строк після набрання нею законної сили.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 249, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Клепки" задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог заяви Фермерського господарства "Клепки" - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена особами, яких вона стосується безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Макаренко Я.М. Перцова Т.С.