Справа № 420/935/25
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/935/25

Категорія 106000000Головуючий у суді І інстанції: Аракелян М.М. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що 05 лютого 2024 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/9145/23 зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, а також відповідних виплат при звільненні за період з 03.03.2022 року по 29.08.2022 року включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з Додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №-704, та з урахуванням раніше виплачених сум. 09.11.2024 року відповідачем шляхом перерахування на картковий рахунок позивача здійснена доплата грошового забезпечення за період з 03.03.2022 року по 29.08.2022 року на виконання судового рішення у справі № 420/9145/23 від 05 лютого 2024 року в розмірі 48250грн. Таким чином, за період з 03 березня 2022 року по 29 серпня 2022 року виплата грошового забезпечення (заробітної плати) ОСОБА_1 проводилась неправильно, з суттєвим заниженням його розміру, а фактичний повний розрахунок за цей період проведений лише 09 листопада 2024 року, у зв`язку з чим через зниження купівельної спроможності відповідних доходів ним втрачено частину таких доходів, що підлягає відповідній компенсації. 11.11.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення. 09.12.2024 року відповідачем надана відповідь щодо відсутності підстав для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з тим, що виплата грошового забезпечення 09 листопада 2024 року здійснена на виконанню судового рішення, а тому така виплата (сума) не підлягає компенсації втрати частини доходів через несвоєчасну її виплату. Такі дії відповідача є протиправними на думку позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо відмови в нарахуванні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 03 березня 2022 року по 29 серпня 2022 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Зобов`язано НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 03 березня 2022 року по 29 серпня 2022 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що з урахуванням того, що оскільки виплата грошового забезпечення за рішенням суду повинна була відбутись не пізніше 24 листопада 2024 року, а відбулась 09 листопада 2024 року, позивач взагалі не набув права на компенсацію, так як відповідно до статті 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 12 травня 2022 року у справі № 815/3998/16, від 26 лютого 2020 року у справі № 826/8319/16, від 31 березня 2020 року у справі № 817/621/18, від 12 травня 2022 року у справі № 815/3998/16, Верховним Судом України у постановах від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, від 07 листопада 2012 року у справі № 6-131цс12, від 18 листопада 2014 року №21- 518а14, від 11 липня 2017 року № 21-2003а16.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 22 квітня 2015 року по 02 березня 2022 року проходив військову службу в НОМЕР_3 загоні морської охорони Державної прикордонної служби ДПС України (Військовій частині НОМЕР_4 ), у період з 03 березня 2022 року по 28 серпня 2022 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військовій частині НОМЕР_1 ), що підтверджується наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони ДПСУ від 03.03.2022 року № 55-ОС Про особовий склад, яким позивача зараховано у списку особового складу та на всі види забезпечення, а також наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби ДПС України від 29.08.2022 року № 264-ОС Про особовий склад, за яким Позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення позивача у зв`язку зі звільненням з військової служби у відставку відповідно до підпункту б (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, без надання права носіння військової форми одягу згідно наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони від 28 серпня 2022 року №263-ОС (обставини, встановлені у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року у справі №420/9145/23).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року у справі №420/9145/23 (залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 року), зокрема, зобов`язано НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, а також відповідних виплат при звільненні за період з 03.03.2022 року по 29.08.2022 року включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з Додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та з урахуванням раніше виплачених сум.

09.11.2024 року НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) на виконання вищезазначеного рішення здійснив виплату позивачу 77320 грн. (а.с.8).

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 11.11.2024 року, у якій просив:

здійснити добровільно виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 03.03.2022 року по 29.08.2022 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів,у зв`язку, з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів У країни від 21.02.2001 №159;

надати повний розрахунок здійсненої 09 листопада 2024 року виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9145/23 від 05 лютого 2024 року (а.с.9-12).

У відповідь на цю заяву відповідачем наданий лист від 09.12.2024 року, в додатки до якого надано розрахунок грошового забезпечення позивача згідно вищезазначеного рішення (а.с.13).

Не погоджуючись із невиплатою йому компенсації втрати частини доходів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що 09.11.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9145/23 відповідач сплатив позивачу 77320грн. Таким чином наявне порушення строків виплати позивачу грошового забезпечення, що є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходу.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду не погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії, індексації); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата, індексація). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050 та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 11.07.2017 № 21-2003а16, постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Разом з тим, за приписами Конституції України та КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Однак, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Наведена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 12.05.2022 у справі № 815/3998/16, від 20.05.2020 у справі №815/2454/18, від 31.03.2020 у справі №817/621/18 та від 26.02.2020 у справі №826/8319/16.

Так, апеляційним судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року у справі № 420/9145/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 року, позивачу 09.11.2024 року нараховане грошове забезпечення в розмірі 77320 грн.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року у справі № 420/9145/23 набрало законної сили 24 жовтня 2024 року.

Отже, з 25 жовтня 2024 року (наступний день після набрання законної сили рішенням суду) у відповідача виник обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки виплати грошових доходів, нарахованих громадянам на один і більше календарних місяців, а в даному випадку з 25 жовтня 2024 року по 09 листопада 2025 року пройшло менше календарного місяця, позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, чим спростовуються висновки суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати грошового забезпечення за період з моменту неправомірної невиплати такого грошового забезпечення до дати його фактичної виплати.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року по справі № 420/935/25, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький