Справа № 520/2748/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 р. Справа № 520/2748/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., повний текст складено 07.08.25 по справі № 520/2748/25

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі по тексту відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 555 та № 556 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 05.12.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 05.12.2024 № 555 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 05.12.2024 № 556 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок)

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та хибної думки суду щодо не ухвалено вказане рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що як наслідок призвело до неправильного застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції ухвалюючи спірне рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, насамперед щодо правомірності здійснення Головним управлінням контролю за дотриманням законодавства про рекламу, а не державного нагляду за процедур встановлених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V). Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у справі № 520/2748/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

ФОП ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, погоджується з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у справі № 520/2748/25. Посилаючись на обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі , просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що позивач є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та перебуває на обліку у ГУ ДПС у Харківській області.

Відповідач отримав лист від Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.09.2024 № К-772 на підставі звернення споживача, щодо дотримання вимог законодавства з питань застосування державної мови при розміщення зовнішньої реклами кронштейн на фасаді з інформаційним полем: «РЕМОНТ МОБИЛЬНЫХ ТЕЛЕФОНОВ...»: за адресою: АДРЕСА_1 , з ознаками порушення вимог частини 1 статті 6 Закону України «Про рекламу», а саме: мовою реклами є державна мова.

Головним управлінням здійснено виїзд за вказаною адресою для фото фіксації фактів, викладених у зверненні споживача та виявлено розміщення вказаної реклами, з ознаками порушення частини 1 статті 6 Закону України «Про рекламу».

Листом від 09.10.2024 № 5.4-057/2/8277-24 Головне управління звернулось до Харківської міської ради щодо надання інформації про суб`єкта господарської діяльності, яким розміщено вказану рекламу, у відповідь від 08.11.2024 № Вх-057/01-03/1 2469-24 від Харківської міської ради отримано відомості про те, що зазначену рекламу розміщує фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з порушенням вимог чинного законодавства України в сфері реклами та благоустрою населених пунктів.

Відповідачем сформовано вимогу щодо надання документів щодо розміщеної реклами, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (виписка з Єдиного державного реєстру ФОП ОСОБА_1 ), копії паспорта, письмових пояснень, документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та або вартості розповсюдження реклами, документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами), актів виконаних робіт, дозволу на розміщення зовнішньої реклами (за наявності), іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Створюючи відправлення на податкову адресу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача, а саме АДРЕСА_2 рекомендованого листа з повідомленням в особистому кабінеті на сайті Укрпошти, заповнюючи всі обов`язкові дані для відправки, на сайті було зазначено «помилка адресування, некоректно заповненні дані». Вказаний факт зазначено у службовій записці від 13.12.2024 № Вн-8.3/7752/24.

У зв`язку з неможливістю відправлення вказаної вимоги на податкову адресу позивача, відповідачем на електрону пошту фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка офіційно зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надіслано телефонограму від 14.11.2024 № Вн-5.4/191/24 про запрошення позивача або його представника з`явитися за адресою: АДРЕСА_3 , у триденний термін з дня отримання даної вимоги для ознайомлення зі зверненням, а також надання письмових пояснень щодо питань викладених у зверненні позивача. Крім того, заявлено вимогу щодо надання завірених в установленому порядку копій наступних документів щодо розміщеної реклами: свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (виписка з Єдиного державного реєстру ФОП ОСОБА_1 ), копія паспорта, письмових пояснень, документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та або вартості розповсюдження реклами, документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами), акти виконаних робіт, дозвілу на розміщення зовнішньої реклами (за наявності), іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення. Водночас повідомлено про те, що розгляд справи про порушення Закону України «Про рекламу» відносно позивача відбудеться 05.12.2024 о 12 годині 00 хвилин у приміщенні Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області.

Контролюючим органом встановлено, що позивачем не надано запитувані документи у законодавчо встановленні строки, про шо складено відносно останнього протоколи від 05.12.2024 № 574 та № 575 про порушення законодавства про рекламу.

Також, відповідно до вказаних протоколів засідання Головного управління стосовно справи про порушення законодавства про рекламу позивач або уповноважений представник позивача на розгляд справи не з`явились.

На підставі вказаних протоколів відповідачем прийняті рішення про накладення штрафів на рекламодавця ФОП ОСОБА_1 за наступні порушення законодавства про рекламу:

- рішенням від 05.12.2024 № 555 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн за недотримання встановлених частиною 1 статті 6 Закону України «Про рекламу» вимог щодо змісту реклами, а саме: мовою реклами є державна мова;

- рішенням від 05.12.2024 № 556 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн за недотримання встановлених Законом України «Про рекламу» вимог щодо змісту реклами, а саме: за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на правовідносини у сфері контролю реклами та накладення штрафу за порушення ст. 22 Закону №270/96-ВР поширюється, зокрема, Закон № 877-V, таким чином, діяльність уповноваженого органу з контролю за додержанням законодавства про рекламу є видом державного нагляду (контролю), а отже такий орган зобов`язаний дотримуватися вимог Закону № 877-V. У спірних правовідносинах проведено захід державного контролю (нагляду) без дотримання процедури, визначеної Законом № 877-V.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог . виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами здійснює Закон України «Про рекламу» від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі по тексту - Закон №270).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року за №667 (далі - Положення), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади.

На виконання підпункту 8 пункту 6 Положення Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» реклама, це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Згідно із частинами першою, шостою статті 9 Закону України «Про рекламу» реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Порядок розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою КМУ від 29.12.2003 року за № 2067 (далі по тексту - Правила).

Відповідно до пункту 3 Правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Пунктом 24 Правил визначено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про рекламу» визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Частиною третьою статті 26 Закону України «Про рекламу» передбачено, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Згідно абзацу 1 частини першої, частин п`ятої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Згідно частин шостої, сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом №270/96-ВР не встановлено спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.

Суд першої інстанції, приймаючи спірне рішення, врахував висновки Верховного Суду, сформульовані у постановах від 23.09.2021 у справі № 826/24133/15, від 22.06.2022 у справі № 810/3148/17 та від 17.01.2023 у справі № 826/9936/17.

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати актуальну судову практику Верховного Суду.

Так, 07 квітня 2025 р. Верховний Суд ухвалив постанову у справі №280/275/24, в якій досліджено питання застосування Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при реалізації територіальним органом Держпродспоживслужби владних управлінських функцій, які полягають у дотриманні суб`єктами господарювання законодавства про рекламу.

Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877-V. Якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону № 877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 07 квітня 2025 р. у справі №280/275/24.

Зважаючи на вказане судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Колегія суддів звертає увагу, що подібний правовий висновок був сформульований і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі №916/214/20.

Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою КМУ від 26 травня 2004 року №693 (далі по тексту - Порядок №693).

Положеннями пунктів 2-9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України «Про рекламу», приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи).

Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

Разом з тим, з урахуванням положень статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» уповноважена особа повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати.

Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи.

Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника.

При цьому, справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку.

Згідно із пунктами 16-17 Порядку №693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу оформлюється у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої особи, що розглядала справу, другий - вручається суб`єкту реклами або його представникові, про що на першому примірнику такого рішення робиться відповідна позначка, засвідчена підписом суб`єкта реклами або його представника. У разі розгляду справи без участі суб`єкта реклами або його представника рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надсилається суб`єкту реклами поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 19 Порядку №693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу набирає чинності з дня вручення його суб`єкту реклами або його представнику.

Частинами 1-7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлено, що учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.

Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.

У запрошенні зазначаються:

1) найменування та адреса адміністративного органу;

2) назва справи, статус та мета, з якою запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи;

3) дата, час і місце, куди запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи;

4) контактний номер телефону та адреса електронної пошти адміністративного органу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу;

5) інші відомості (за потреби).

Відсутність запрошеного належним чином учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, не перешкоджає вчиненню процедурних дій, якщо це не впливає на належний розгляд справи.

Поштове відправлення надсилається поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею.

Якщо час отримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, не зафіксовано, воно вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення, крім випадків, якщо є інформація, що запрошення не надійшло або надійшло пізніше. Якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.

Позивач як в позові , так і у відзиві на відзив так і у відзиві на апеляційну скаргу , вказує , що відповідачем не було дотримано процедури прийняття Рішень № 555 та 556 в частині повідомлення Позивача про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, що є грубим порушенням вимог 5, 8, 9 Порядку, а також не надано можливості останньому бути вислуханим під час прийняття оскаржуваних рішень. Відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт направлення повідомлення про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Як зазначено вище в розумінні вимог ч. 7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.

Відповідач, спростовуючи наведені доводи позивача, у відзиві на позов та в апеляційній скарзі вказує , що Головним управлінням у відповідності до статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» на електронну пошту позивача 14.11.2024 надіслано телефонограму , яка містить інформацію про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а саме: «…Повідомляємо Вас ,що розгляд справи про порушення Закону України «Про рекламу» відносно ФОП ОСОБА_1 відбудеться 05 грудня 2024 року о 12 год. 00 хв. у приміщенні Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 45.

В підтвердження чого надав до суду роздруківку з електронної пошти.

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області в апеляційній скарзі зазначає, що рекомендований лист з повідомленням про вручення телефонограми , яка містить інформацію про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про рекламу не було направлено у зв`язку з відсутністю можливості доставки поштових відправлень єдиним національним оператором поштового зв`язку України Акціонерним Товариством «Укрпошта» на території Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 75 КАС України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши роздруківку з електронної пошти , колегією суддів становлено , що з вказаної роздруківки неможливо встановити ні електрону адресу на яку було здійснено направлення телефонограми, яка містить інформацію про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, ні дату направлення , ні інформацію щодо її доставки адресату.

Отже з урахуванням того, що надсилання вказаної телефонограми , яка містить інформацію про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є гарантією права позивача на участь в адміністративному провадженні та у взаємозв`язку з обов`язком дотримання принципів добросовісності та ефективності відповідач повинен був вжити всіх заходів, необхідних для фактичного одержання адресатом, передбачених законом документів.

Стверджуючи про направлення відповідних документів позивачу, у відповідача повинні були виникнути сумніви в отриманні цих документів позивачем через відсутність будь якого зворотного зв`язку з боку позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеною позицію відповідача щодо належного повідомлення та надсилання позивачу телефонограми , яка містить інформацію про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Відповідно недоведеною є позиція відповідача, що він виконав обов`язок по забезпеченню права позивача на участь при розгляді його справи про порушення законодавства про рекламу.

Дані обставини свідчать про порушення процедури розгляду справи про порушення законодавства про рекламу , що призвело до безпідставності прийняття спірних рішень про накладення штрафів.

З огляду на вищенаведене , колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 05.12.2024 № 555 та № 556 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Оскільки суд першої інстанції фактично дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів задоволення позову, виклавши його у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 по справі № 520/2748/25 змінити в частині мотивів його прийняття, виклавши його у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 по справі № 520/2748/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко