Справа № 317/4708/25
Суддя: Качан А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 317/4708/25
Провадження № 2-а/317/58/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Качана А.В.

за участі:

секретаря судового засідання Герман В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Постановою серії ЕНА № 5331866 від 28.07.2025, винесеною посадовою особою відповідача - поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Полонським Є.А., його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

При винесенні постанови було грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки був позбавлений передбачених зазначеною статтею прав.

Зазначає, що його автомобіль було незаконно зупинено о 23 год 47 хв без жодної з підстав, передбачених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Стверджує, що будь-які докази вчинення ним правопорушення відсутні.

В тексті постанови є лише посилання на відео. Цей відеозапис йому не пред`являвся

Просить постанову серії ЕНА № 5331866 від 28.07.2025 винесену посадовою особою - поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Полонським Є.А. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 визнати протиправною і скасувати.

23.09.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

14.10.2025 хвалою Запорізького районного суду Запорізької області після усунення позивачем недоліків позовної заяви, клопотання позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду задоволено, поновлено строк на звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.10.2025 о 13 год. 00 хв.

20.10.2025 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив у якому представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

У відзиві представник відповідача зазначає, що 27.07.2025 під час несення служби у Запорізькій області, поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП, було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України.

Відповідно до п. 9.2. Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Керуючись п.3., ч.1., ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України.

Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" були підстави для перевірки документів особи, а саме: поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; г)поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час несення служби, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДІ було зупинено транспортний засіб, під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час зупинки транспортного засобу, чим порушив вимогу пункту 9.2.а ПДР України.

В наступному, в ході розгляду справи відносно Позивача, поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивачем будь-яких клопотань не заявлялось, підтверджується відеозаписом, який долучається до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до вимог ст. 13,14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» Позивач не є суб`єктом права на безоплатну вторинну правничу допомогу, оскільки до нього не було застосоване адміністративне затримання, при цьому, оскільки санкція частити 2 статті 122 КУПАП не передбачає стягнення у виді адміністративного арешту, а тому поліцейським правомірно відмовив Позивачу у залученні захисника за рахунок Держави.

Після повідомлення поліцейського про те, що позивач може скористатися послугами захисника, якого залучить для захисту, останній не скористався своїм правом мати захисника, що підтверджується відеозаписом.

При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не був позбавлений права запросити адвоката на місце розгляду справи, не звертався до працівників поліції з клопотанням про забезпечення його права на захист шляхом запрошення адвоката. Доказів протилежного позивач не надав.

Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача долучив до відзиву оптичні диски з відеозаписом фіксації події.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду позивач у судове засідання не з`явився, 24.10.2025 подав до суду заяву у якій просив проводити розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача до суду не з`явився, у відзиві просив суд проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту ( частини друга статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі- Закон №580-VIII).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі статті 35 Закону №580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби та поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою. Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.07.2025 серії ЕНА № 5331866, винесеною поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області сержантом поліції Полонським Є.А. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

У постанові зазначено час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 27.07.2025 23:47:00 в м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, 2В, водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час зупинки, чим порушив п.9.2.а ПДР порушення попереджувальних сигналів перед початком руху і зупинкою.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом «а» пункту 9.2. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення представником відповідача надано суду оптичні диски на одному з яких міститься файл з назвою «відеозапис ОСОБА_2 » на якому міститься відеозапис руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..

З дослідженого відеозапису фіксації адміністративного правопорушення вбачається, що поліцейські на патрульному автомобілі рухаються за транспортним засобом Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухається прямо по проїзжій частинні, потім поліцейські на патрульному автомобілі вмикають проблискові маячки синього та червоного кольору, що свідчить про вимогу зупинитися, після чого транспортний засіб поступово сповільнюється, з відео чітко вбачається що на транспортному засобу Lanos д.н.з. НОМЕР_1 вмикається світловий покажчик правого повороту (час відеозапису 23:47:06-23:47:10), в подальшому транспортний засіб здійснює поворот направо, з метою зупинки на вимогу поліцейського та зупиняється на території біля АЗС.

З дослідженого відеозапису вбачається, що позивач виконав вимоги ПДР, стосовно подачі сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху.

Отже, з дослідженого відеозапису не вбачається порушення позивачем 9.2.а Правил дорожнього руху.

Таким чином суд констатує, що відеозапис ніяким чином не підтверджує факт порушення позивачем 9.2.а Правил дорожнього руху.

Будь яких інших належних та допустимих доказів того, що позивачем було здійснено порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку чи зупинці відповідачем не надано.

Згідно з судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Крім того, суд зауважує, що диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, в свою чергу в оскаржуваній постанові зазначено про те, що позивач «.. не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час зупинки». В свою чергу диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальності саме за порушення правил користування попереджувальним сигналом під час зупинки. Вказане свідчить про невірну кваліфікацію у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

З огляду на наведене, суд констатує, що відповідачем у встановленому законодавством порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності та те, що матеріали справи не містять доказів порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку позивачем та будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю .

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частин 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Що стосується заявлених позивачем у позовній заяві витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що такі витрати стягненню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження понесення позивачем таких витрат.

Керуючись ч. 5 ст. 121 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 73-79, 139, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5331866 від 28.07.2025 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код у , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, код у , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя А.В. Качан