Справа № 280/5536/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 жовтня 2025 року Справа № 280/5536/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання наказу протиправним, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати підпункт 2.6. пункту 2, підпункт 4.1. пункту 4, пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 23 травня 2025 року № 648 Про результати службового розслідування за фактом безпідставного нарахування додаткової грошової винагороди у військовій частині НОМЕР_4 в частині, що стосується лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_2 проведено службове розслідування щодо безпідставного нарахування додаткової винагороди у Військовій частині НОМЕР_4 , яким встановлено вину позивача, яка, на думку відповідача, полягає в завданні прямої дійсної шкоди лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 ОСОБА_1 колишнім начальником медичної служби - начальником медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 та виражається у формі службової недбалості, чому сприяло неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави у наслідок недостатньої обізнаності з правових норм при визначенні підстав з нарахування додаткової винагороди. За результатами проведення службового розслідування встановлені імовірні порушення з боку позивача та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 23 травня 2025 року № 648 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «догана». Позивач заперечує законність і обґрунтованість вищезазначеного наказу в усіх частинах, що стосуються його персонально та вважає їх такими, що прийняті з порушенням встановленого порядку щодо їх прийняття та таким, що порушують його права військовослужбовця. Позивач вважає, що службове розслідування проводилось з порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України, оскільки не був ознайомлений з підставами проведення такого розслідування, зі своїми правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, а інкримінований йому дисциплінарний проступок не є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Позовну заяву просить задовольнити.

Ухвалою судді від 02 липня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі № 280/5537/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

18 серпня 2025 року представником відповідача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано відзив на позов, який містить заперечення проти задоволення позову з огляду на те, що внаслідок протиправної поведінки лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 (колишнього начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_4 ), враховуючи обставини та факти, які встановлено під час службового розслідування, вбачається: замах на надлишкову виплату додаткової винагороди військовослужбовцям зазначених в пункті 3.3 даного акту службового розслідування сукупно становить 53419,35 грн., але правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, що могло привести до завдання прямої дійсної шкоди державі, та спричинення надлишкової виплати додаткової винагороди військовослужбовцям зазначених в пункті 3.14 даного Акту службового розслідування сукупно становить 196 000,00 грн., оскільки виплати за його рапортом частково здійсненні, що привело до завдання прямої дійсної шкоди державі, що підтверджується зібраними матеріалами в ході службового розслідування. Це також підтверджується довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди наданої фінансово - економічною службою військової частини НОМЕР_2 . Виходячи з матеріалів службового розслідування вина в завданні прямої дійсної шкоди лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 Драбинкою колишнім начальником медичної служби - начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , виражається у формі службової недбалості. Своїми діями лейтенант медичної служби ОСОБА_2 колишній начальник медичної служби - начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , порушив вимоги: статті 1, статті 2, статті 3, статті 4 Дисціплінарного статуту Збройних Сил України, а також статтю 11, статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Причинами та умовами, що сприяли правопорушенню є неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави у наслідок недостатньої обізнаності з правових норм при визначенні підстав з нарахування додаткової винагороди. Зазначає, що з урахуванням доданих до відзиву на позов документів, військовослужбовці медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , по яким позивачем видавались рапорти) не виконували у вересні 2025 року завдань, які дають їм право на одержання додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. З огляду на вказане, вважає, що службове розслідування проведено без порушень визначеного наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, а наказ, яким, позивача, зокрема, притягнуто до відповідальності, є правомірним та таким, що скасуванню в частині спірних пунктів не підлягає. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13 березня 2025 року № 302 "Про призначення службового розслідування за фактом безпідставного нарахування додаткової грошової винагороди у військовій частині НОМЕР_4 ", наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29 березня 2025 року № 379 "Про продовження службового розслідування", наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18 квітня 2025 року № 485 "Про продовження службового розслідування", з урахуванням статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, з урахуванням продовження строку проведення перевірки наказами командира Військової частини НОМЕР_5 від 29 березня 2025 року № 379 та від 18 квітня 2025 року за № 485, проведено службове розслідування, з метою встановлення фактів безпідставного нарахування додаткової винагороди за вересень 2024 року із розрахунку 100000,00 грн., а також порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

За результатами службового розслідування складено Акт, зареєстрований 11 травня 2025 року за номером 17693 (далі Акт), яким стосовно ОСОБА_1 , колишнього начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_6 (пункт 3.14 Акту) встановлено наступне:

«…..Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 504 від 04 жовтня 2024 року та додатку 2 до цього наказу (Додаток 6.10), в якому перелічувались військовослужбовці, яким нараховано додаткову винагороду в розмірі 100000 грн, які брали безпосередню участь в бойових діях, або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконували бойові (спеціальні) завдання за період з 01 вересня по 30 вересня 2024 року відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами).

Так серед перелічених військовослужбовців у додатку 2 до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 504 від 04 жовтня 2024 року (Додаток 6.9) перелічений особовий склад медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , яким призупинено виплату додаткової винагороди із розрахунку 100000 грн, відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 (Додаток 6.3), а саме:

Водій- санітар солдат ОСОБА_4 - 30 днів;

Водій- санітар солдат ОСОБА_5 - 30 днів

Сукупна кількість днів у особового складу медичного пункту військової частини НОМЕР_4 відповідно до додатку 2 до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 504 від 04 жовтня 2024 року (Додаток 6.19), за яким нараховувалася додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. становить 60 днів.

Додаткова винагорода із розрахунку 100000 грн в вересні 2024 за 1 день складала 3 333,33 грн.

Таким чином, цьому особовому складу медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 за вересень 2024 року сукупно нараховано 199 999,80 грн…..

……Таким чином, вищезазначеному-особовому складу медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 за вересень 2024 року, сукупно нараховано та виплачено 200 000,00 грн. Відповідно до завдань, які виконували військовослужбовці медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 мали б отримати із розрахунку 30000 грн, що становить сукупно 60 000,00 грн. Різниця між цими сумами складає 140 000,00 грн, що є сумою нанесення матеріальної шкоди державі шляхом надлишкової виплати під час виконання обов`язків військової служби.

Загальна сума матеріальної шкоди в наслідок надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків з урахуванням оподаткування та нарахувань на фонд оплати додаткової винагороди вищезазначеним військовослужбовцям медичного пункту військової частини НОМЕР_4 склала 196000,00 грн (надлишково нарахована сума 140000,00 грн + зайво компенсований податок з доходів фізичних осіб (18%) 25200,00 грн. + зайво перерахований єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування (22%) 30800,00 грн, що підтверджується довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди наданої фінансово - економічною службою військової частини НОМЕР_2 (Додаток 6.97).

ОСОБА_6 колишній начальник медичної служби -начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_4 надав пояснення (Додаток 6.55) нарахування здійснювалось відповідно поданого рапорту де зазначено нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на водіїв - санітарів у зв`язку з виконанням ними завдань в населеному пункті Темирівка відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 №2913/127 від 31 серпня 2024 року (Додаток 6.12).»

Відповідно до пункту 4.2. вищезазначеного Акту лейтенант медичної служби ОСОБА_2 колишній начальник медичної служби - начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_4 своїми рапортами від 04 вересня 2024 року № 6488 (Додаток 6.29) та від 04 жовтня 2024 року № 7678 (Додаток 6.31), зазначив данні, які не відповідають критеріям виплати додаткової винагороди із розрахунку 100000 грн. згідно пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (з змінами) стосовно підлеглого особового складу, що свідчить про вчинення ним протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків в частині дотримання вимог чинного законодавства. Таким чином в наслідок протиправної поведінки лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 Драбинки колишнього начальника медичної служби -начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 враховуючи обставини та факти, які було встановлено під час службового розслідування, зазначені в пункті 3.3 та 3.14 даного акту вбачається: замах на надлишкову виплату додаткової винагороди військовою частиною, зазначених в пункті 3.3 даного акту службового розслідування сукупно станови-53419,35 грн, але правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, що могло привести до завдання прямої дійсної шкоди державі, та спричинення надлишкової виплати додаткової винагороди військовослужбовцям зазначених в пункті 3.14 даного акту службового розслідування сукупно становить 196 000,00 грн, оскільки виплати за його рапортом частково були здійсненні, що привело до завдання прямої дійсної шкоди державі, що підтверджується зібраними матеріалами в ходо службового розслідування. Виходячи з матеріалів службового розслідування вина в завданні прямої дійсної шкоди лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 Драбинкою колишнім начальником медичної служби - начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_4 виражається у формі службової недбалості. Своїми діями лейтенант медичної служби ОСОБА_2 колишній начальник медичної служби - начальник медичного пункту Військово частини НОМЕР_4 , порушив вимоги статті 1, статті 2, статті 3, статті 4 Дисціплінарного статуту Збройних Сил України, а також статті, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також вбачаються ознаки кримінального правопорушення визначеного частинами 1, 2 статті 15, частиною статті 28, частини 1 статті 367 Кримінального Кодексу України. Причинами та умовами, що сприяли правопорушенню є неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави у наслідок недостатньої обізнаності з правових норм при визначенні підстав з нарахування додаткової винагороди.

Пунктом 5.2.6. вищезазначеного Акту позивача за порушення вимог статті 1, статті 2, статті 3, статті 4 Дисціплінарного статуту Збройних Сил України, а також статті 11, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення, передбачене Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України статтею 48 пункт "б" - "догана".

З урахуванням пункту 5.4.1. Акту позивачу запропоновано в добровільному порядку повернути Військовій частині НОМЕР_2 кошти у сумі 24 500, 00 грн.

Також, з урахуванням пункту 5.5. Акту у разі відмови здійснити добровільне повернення коштів вказано про необхідність видання проекту наказу про притягнення, зокрема позивача, до матеріальної відповідальності на суму 24 500,00 грн.

За результатами перевірки встановлено, що позивач вчинив протиправну поведінку у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків в частині дотримання вимог чинного законодавства, а саме своїми рапортами зазначив данні, які не відповідають критеріям виплати додаткової винагороди із розрахунку 100000 грн згідно пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерств оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами), стосовно підлеглого складу, що стало причиною протиправних дій у військовій частині НОМЕР_4 .

Також, зроблено висновок про те, що ОСОБА_7 Драбинка колишній начальник медичної служби - начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_4 вчинив замах на надлишкову виплату додаткової винагороди військовослужбовцям зазначених в пункті 3.3 даного Акту службового розслідування, який становить 53 419,35 грн.

19 червня 2025 року позивач ознайомлений із повним текстом Акту, що підтверджується відповідною відміткою на ньому.

23 травня 2025 року № 648 командиром військової частини винесено наказ «Про результати службового розслідування за факами безпідставного нарахування додаткової грошової винагороди у військовій НОМЕР_7 », яким службове розслідування завершено (далі Наказ № 648).

Відповідно до пункту 2.6. пункту 2 Наказу № 648 за порушення вимог статей 1 - 4 Дисціплінарного статуту Збройних Сил України, а також статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, передбаченої Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України пункту "б" статі 48 - "догана"

Згідно пункту 4.1. пункту 4 Наказу № 648 за порушення статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, а також статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та вчинення протиправної поведінки у зв`язку із неналежним виконанням службових обов`язків в частині дотримання вимог чинною законодавства в наслідок чого здійснено надлишкову виплату додаткової винагороди військовослужбовцям що привело до завдання прямої дійсної шкоди державі по медичному пункту Військової частини НОМЕР_4 з урахуванням ПДФО та ЕСВ В склала 196 000,00 грн. З урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання військовослужбовцями шкоди, позивачу в добровільному порядку запропоновано поверну чи кошти у сумі 24 500,00 грн. до каси Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно пункту 6 Наказу № 648 у разі відмови від добровільною повернення вказаних коштів протягом 5 робочих днів з моменту ознайомлення з наказом про завершення службовою розслідування, заступнику начальника штабу Військової частини НОМЕР_2 майору ОСОБА_8 за погодженням з помічником командира з правової роботи начальником юридичної служби запропоновано додати проект наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, в тому числі, лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , ординатора лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 у сумі 24 500,00 грн.

Вважаючи окремі пункти наказу № 648 незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до пунктів 1, 4 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини визначені Статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року.

Положення Статуту Збройних Сил України поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Відповідно статті 11 Статуту Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту).

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності (частина 2 статті 45 Дисциплінарного статуту). Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Порядок, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначені та затверджені наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України»(далі Порядок № 608).

Відповідно до абзацу 15 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатись в разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Судом встановлено, та відзивом на позов підтверджено, що командир військової частини НОМЕР_4 є підлеглим командира Військової частини НОМЕР_2 , відтак, командир Військової частини НОМЕР_2 був прямим командиром позивача, на час виникнення спірних правовідносин, та в силу положень статей 28, 29, 30, 31, 35, 37, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та мав право видавати письмові накази та накладати дисциплінарні стягнення на позивача, у разі встановлення факту порушень з боку позивача.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12 березня 2025 року №293 призначено службове розслідування, наслідком проведення якого слугував оскаржуваний в межах даної справи наказ.

З огляду на вказане, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12 березня 2025 року №293 «Про призначення службового розслідування» винесено в межах повноважень командира Військової частини НОМЕР_2 та з дотриманням вимог пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 608.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Судом встановлено, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12 березня 2025 року №293 "Про призначення службового розслідування" містить всі необхідні відомості, наявність яких вимагається пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 608.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12 березня 2025 року №293 "Про призначення службового розслідування" проведення службового розслідування доручено комісії, що цілком узгоджується із пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 608.

Згідно пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 608 голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку № 608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення службового розслідування головою комісії капітаном ОСОБА_9 вчинялись дії, щодо отримання документів та пояснень в межах повноважень наданих пунктом 6 та пунктом 9 розділу ІІІ Порядку № 608.

Також, відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Службове розслідування завершено в межах строків визначених п.13 розділу ІІІ Порядку.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (пункт 3 Розділу VIІІ Порядку №608).

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (пункт 3 Розділу VIІІ Порядку №608).

З системного аналізу вищезазначених норм суд доходить висновку, що Порядком №608 не визначено обов`язку перед проведенням службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди проводити попередню службову перевірку та встановлювати коло осіб, стосовно яких буде проводитися службове розслідування, а тому доводи позивача в частині протиправності підстав прийняття окремих пунктів спірних наказів суд відхиляє.

Також, на переконання позивача, відповідач мав ознайомити його із підставами проведення службового розслідування.

В той же час, вимог стосовно ознайомлення позивача з підставами проведення службового розслідування Порядком № 608 не встановлено, а відтак, не ознайомлення позивача із такими підставами не може вважатись порушенням процедури проведення службового розслідування.

Також, суд враховує, що позивачем надано пояснення щодо підстав нарахування згідно поданих рапортів, що спростовують доводи позивача з приводу не надання йому права на надання пояснень та додаткових доказів.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29 березня 2025 року № 379 "Про продовження службового розслідування", наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18 квітня 2025 року № 485 "Про продовження службового розслідування" продовжено строк службового розслідування, призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13 березня 2025 року № 302 "Про призначення службового розслідування за фактом безпідставного нарахування додаткової грошової винагороди у військовій частині НОМЕР_4 ", строк проведення службового розслідування не порушено.

Таким чином, судом не встановлено суттєвих порушень процедури призначення та проведення спірного службового розслідування, що в сукупності можуть бути підставою для скасування зроблених висновків стосовно позивача.

Аналізуючи позовні вимоги позивача та спірний наказ відповідача суд дійшов висновку, що незгода позивача зі спірним наказом пов`язана із висновками комісії з проведення службового розслідування про відсутність підстав у відповідальних осіб за нарахування додаткової винагороди військової частини НОМЕР_4 у вересні 2024 року нараховувати військовослужбовцям, зазначеним в рапортах та підсумкових бойових донесеннях командирів підрозділів військової частини НОМЕР_4 , додаткову грошову допомогу у розмірі 100000 грн.

Розглянувши зазначені обставини, судом взято до уваги наступне.

Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Пунктом 2 постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою КМУ №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята Постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, (далі - Постанова №168) пунктом 1 якої, в редакції від 20 червня 2024 року було установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 1-1 Постанови №168 в редакції від 20 червня 2024 року, установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Порядок №260 у вересні 2023 року доповнено новим розділом XXXIV (Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Відповідно до пункту другого цього розділу в редакції, чинній станом на 05 червня 2024 року, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

Військовослужбовцям, зазначеним у розділах ХХХIV, ХХХV цього Порядку, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.

Згідно пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Службовим розслідуванням встановлено, що в журналах ведення бойових дій військової частини НОМЕР_4 том 7 № 48/дск розпочатий з 20 серпня 2024 року по 11 листопада 2024 року відомості про безпосередню участь військовослужбовців медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 у бойових діях або виконувати завдання на лінії бойового зіткнення першого ешелону оборони відсутні та будь-яких документальних підтверджень про участь у бойових зіткненнях, застосуванні зброї, виконання завдань на лінії зіткнення першого ешелону оборони не встановлено.

В підсумковому бойовому донесенні колишнього начальника медичної служби - начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 №151дск від 01 жовтня 2024 року вказано, що військовослужбовці медичного пункту з 01 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, проведення всебічного забезпечення бойових дій першого ешелону оборони до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території Великоновосилківської СТГ Волноваського району Донецької області, а саме: всебічне забезпечення бойових дій військової частини НОМЕР_4 .

При цьому, за змістом завдання, які зазначені в бойовому розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 № 2913/127дск від 31 серпня 2024 року (копія якого міститься в матеріалах справи та на підставі якого позивачем з урахуванням наданих пояснень видано рапорт на виплату військовослужбовцям додаткової винагороди у вересні 2024 року у розмірі 100 000,00 грн.), які виконували військовослужбовці медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , підпадають під виплату "із розрахунку 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій" відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами).

В бойовому розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 № 2913/127дск від 31 серпня 2024 року визначені завдання особовому складу медичного пункту забезпечення медичної евакуації військової частини НОМЕР_4 . Завдання брати безпосередню участь у бойових діях відсутні та будь-яких документальних підтверджень про участь у бойових зіткненнях, застосуванні зброї, виконання завдань на лінії зіткнення першого ешелону оборони не виявлено.

В рапорті позивача від 04 жовтня 2024 року, зазначено підстави, на які він посилався та керувався при поданні кожного військовослужбовця медичного пункту на додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн, саме бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 20 серпня 2024 року № 1574т, бойове розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_4 від 31 серпня 2024 року № 2913/127дск, підсумкове бойове донесення тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_4 № 155дск від 01 жовтня 2024 року.

Згідно рапорту колишнього начальника медичної служби - начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 № 7678 від 04 жовтня 2024 року, ним подано військовослужбовців медичного пункту Військової частини НОМЕР_4 на виплату додаткової винагороди саме із розрахунку 100 000 гривень, а саме військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, проведення всебічного забезпечення бойових дій першого ешелону оборони до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території Великоновосилківської СТГ Волноваського району Донецької області".

Враховуючі підсумкове бойове донесення колишнього начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_4 № 143дск від 01 жовтня 2024 року та журнал ведення бойових дій військової частини НОМЕР_4 том 7 № 48/дск розпочатий з 20 серпня 2024 року по 11 листопада 2024 року вказані в рапорті завдання водію санітару солдату ОСОБА_4 та водію- санітару солдат ОСОБА_5 , будучи на посадах водія - санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , не відповідає переліку завдань, які дають підстави для виплати додаткової винагорода у розмірі 100000 грн, які чітко визначені наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та з урахуванням роз`ясненням стосовно виплат додаткової винагороди департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11 квітня 2023 року № 423/1952, оскільки відповідно до військово облікованої спеціальності 790037А/658 не відноситься до медичного персоналу медичних підрозділів та за змістом завдання, які він виконував підпадає під виплату додаткової винагороди "із розрахунку 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій", що є порушення фінансової та військової дисципліни та вимог наказу Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами). Враховуючі підсумкове бойове донесення колишнього начальника медичної служби - начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_4 № 129дск від 01 вересня 2024 року та журнал ведення бойових дій військової частини НОМЕР_4 том 7 № 48/дск з 20 серпня 2024 року по 11 листопада 2024 року вказані в рапорті завдання водіям - санітарам медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , не відповідає переліку завдань, які дають підстави для виплати додаткової винагорода у розмірі 100000 грн., які чітко визначені наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та з урахуванням роз`ясненням стосовно виплат додаткової винагороди департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11 квітня 2023 року № 423/1952, оскільки відповідно до військово облікованої спеціальності 790037А/658 не відноситься до медичного персоналу медичних підрозділів (за військово- обліковими спеціальностями 878, 879) та за змістом завдання, які він виконував підпадає під виплату додаткової винагороди "із розрахунку 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій", що є порушення фінансової та військової дисципліни та вимог наказу Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами).

Відповідно до витягу з бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_4 від 31 серпня 2024 року № 2913/127дск, яке зазначене як в рапорті позивача, так і в наказі командира Військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 504 від 05 жовтня 2024 року та додатку 2 до даного наказу, завдання, які перелічені до виконання, є завданнями для підрозділу забезпечення, а саме забезпечення медичної евакуації з точки збору поранених що фактично було здійснено військовослужбовцями медичного пункту військової частини НОМЕР_4 .

При цьому, як зазначалось раніше, облікована спеціальність 790037А/658 водіїв ОСОБА_4 ОСОБА_5 не відноситься до медичного персоналу медичних підрозділів

З огляду на вказане, відповідач дійшов правомірного висновку про те, що позивач своїми рапортами зазначив данні, які не відповідають критеріям виплати додаткової винагороди із розрахунку 100000 грн згідно пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерств оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами), стосовно підлеглого складу, що стало причиною протиправних дій у Військовій частині НОМЕР_4 .

Аргументів із вказаного приводу позовна заява не містить.

Що ж стосується доводів позивача, що інкримінований йому дисциплінарний проступок не є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення суд зазначає наступне.

Як зазначалось раніше, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 23 травня 2025 року № 648 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «догана».

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX (далі Закон № 160).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 вищезазначеного закону передбачено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 2 вищезазначеного закону дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони, військовослужбовців Служби безпеки України (далі - особи).

Згідно частин 1 4 статті 3 Закону № 160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Оскільки позивача Наказом № 648 притягнуто до матеріальної відповідальності з підстав невиконання чи неналежного виконання особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, що зафіксовано відповідним Актом, копія якого міститься в матеріалах справи, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани жодним чином не звільняє його від можливості притягнення відповідачем і до матеріальної відповідальності.

Вказане спростовує доводи позивача, що інкримінований йому дисциплінарний проступок не є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, комісією всебічно та повно проведено службове розслідування та достовірно встановлено характер виконання бойових (спеціальних) завдань військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_4 в період з 01 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Аргументи щодо правильності у перевірці позивачем нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період з 01 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_4 та відсутності факту вчинення ним під час виконання покладених на нього обов`язків службової недбалості у позовній заяві відсутні та в ході розгляду справи не підтверджено.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи обставин, що передували притягненню позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, оскаржувані пункти Наказу № 648 є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Інші доводи і аргументи сторін викладені ними в заявах по суті справи, не впливають на оцінку спірних правовідносин судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа Проніна проти України, рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року.)

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 21 жовтня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов