Справа № 300/3197/23
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №300/3197/23

адміністративне провадження № К/990/40325/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Рибачука А. І., Тацій Л. В.,

перевірив касаційну скаргу Приватного підприємства «Металспецмонтаж», (далі - ПП «Металспецмонтаж») на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ПП «Металспецмонтаж», ОСОБА_5 , про скасування рішення містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проєктування об`єкта будівництва і

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, у якому просили:

- скасувати пункт 1.2. рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16 грудня 2021 року № 1723 «Про надання вихідних даних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва» ПП «Металспецмонтаж» для нового будівництва господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0300);

- скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проєктування об`єкта будівництва (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17 грудня 2021 року) «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 », затверджені наказом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради № 119 від 17 грудня 2021 року;

- визнати дії Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради з реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1) від 29 листопада 2022 року в Реєстрі будівельної діяльності 29 листопада 2022 року № 1545 протиправними та скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1) зареєстрованого в Реєстрі будівельної діяльності 29 листопада 2022 року № 1545.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 05 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року, позовні вимоги задовольнив частково:

- скасував пункт 1.2. рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16 грудня 2021 року № 1723 «Про надання вихідних даних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва»;

- скасував містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1, реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01;

- припинив право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1) від 29 листопада 2022 року № ІФ45 на об`єкт будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1».

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

ПП «Металспецмонтаж» не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і через підсистему «Електронний Суд» подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Верховний Суд дослідив зміст касаційної скарги та дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З наведеними конституційними приписами кореспондується стаття 13 КАС України та стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 цього Кодексу учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), та у разі, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Поняття справи незначної складності (малозначної справи) міститься у пункті 20 частини першої статті 4 КАС України, а частиною шостою статті 12 цього Кодексу передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ цієї категорії. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16 грудня 2021 року № 1723 «Про надання вихідних даних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва» ПП «Металспецмонтаж» для нового будівництва господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 та містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17 грудня 2021 року), затверджені наказом Департаменту № 119 від 17 грудня 2021 року, з підстав протиправності спірних містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва та дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки порушений порядок їх надання шляхом не проведення уповноваженими органами перевірки відповідності намірів забудови земельної ділянки з кадастровим № :04:002:0300 містобудівній документації, а також невідповідністю виданих містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва встановленим вимогам законодавства.

Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження ), підлягають касаційному оскарженню у виняткових випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України, винятково за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 2661 цього Кодексу.

Ці критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У касаційній скарзі скаржник, не заперечуючи, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі, які не задовольняють його як сторону у справі, не підлягають касаційному оскарженню, однак посилається на визначені пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України умови, за яких учасник справи має право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Частиною другою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів

У касаційній скарзі скаржник наголошує, що відповідно до вимог пунктів 1, 4 частини другої статті 353 КАС України суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, та встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. Зокрема, як переконує скаржник, суди не взяли до уваги:

- обставини, що позивачі до позовної заяви додали копію Декларації про початок виконання будівельних робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_2, згідно з якими будівництво здійснюється на земельній ділянці кадастровий номер :04:002:0292, власником якої є Івано-Франківська міська рада, проте по факту будівництво здійснюється на земельній ділянці кадастровий номер :04:002:0300;

- доводи представника ПП «Металоспецмонтаж», що земельна ділянка перебуває у приватній власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 березня 2017 року та відповідно до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на АДРЕСА_1 максимальний допустимий відсоток забудови земельної ділянки не вимагається;

- обставину, що наказом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради від 05 листопада 2024 року № 163 затверджено зміни до містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва» (у зв`язку зі зміною власника, на підставі заяви фізичної особи від 30 вересня 2024 року), реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17 грудня 2021 року.

Верховний Суд вважає, що посилання скаржника на пункти 1, 2 частини другої статті 353 КАС України як на підстави касаційного оскарження судових рішень не видається слушним, бо якщо скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповно встановили обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, відбулося на підставі недопустимих доказів, то у касаційній скарзі він мав би конкретно зазначити або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні як явища (фактори) об`єктивної дійсності є недопустимими, або зібрані у справі докази, які суд не дослідив, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Натомість, попри те, що в касаційній скарзі наводиться певне обґрунтування, яке скаржник вважає таким, що підтверджує існування підстав касаційного перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій у цій справі, насправді ці твердження дозволяють побачити, що скаржник фактично висловлює свою незгоду з тим, як суди кваліфікували встановлені і досліджені у справі докази, гадає, що з погляду закону та права суди неправильно їх оцінили. Однак, такого змісту твердження не узгоджуються із зазначеними в касаційній скарзі підставами касаційного перегляду, вони не підтверджують існування порушень, на які посилається скаржник як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Зазначені правила встановлюють пряму заборону для суду брати до уваги докази, здобуті з порушенням законної процедури їх одержання (нелегітимні докази, включаючи сфальсифіковані) як під час розгляду клопотання про долучення доказу до справи, так і в межах судового розгляду.

Як видно зі змісту касаційної скарги, скаржник фокусує увагу саме на тому, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та встановив певні обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Утім, колегія суддів нагадує, що надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не є тотожним встановленню судом обставин на підставі недопустимого доказу. Недопустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України є доказ, одержаний з порушенням закону, або доказ, яким не може бути підтверджена певна обставина.

Зі змісту касаційної скарги, спрямованості, логічності, внутрішньої узгодженості її аргументації можна виснувати також, що скаржник фактично просить, щоб касаційний суд дав свою фактичну і юридичну оцінку встановленим у справі обставинам, надав перевагу одним доказам над іншими. Тобто, додатково перевірити та переоцінити докази, визнати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні саме так, як вважає скаржник.

Треба нагадати, що з огляду на межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має правоможності встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

До того ж, згідно із приписами КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу, що суди першої та апеляційної інстанцій, коли постановляли свої судові рішення, посилалися на правничі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24 листопада 2021 року у справі № 420/998/21 та від 07 березня 2023 року у справі № 420/9217/21, від 27 липня 2022 року у справі № 727/399/17, від 23 січня 2018 року у справі № 815/5989/13-а, від 18 березня 2021 року у справі № 640/3844/20, від 29 серпня 2022 року у справі № 560/4501/20, від 20 серпня 2019 року у справі № 461/2935/16-а та від 30 січня 2023 року у справі № 160/1457/20, у яких колегія суддів звертала увагу на правову позицію Верховного Суду стосовно права на оскарження індивідуальних актів. Втім автор скарги не навів у касаційній скарзі переконливих аргументів, які би доводили необхідність відступу від правничих висновків в судових актах Верховного Суду, на які робилися посилання судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржених судових рішень у цій справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отож, можна узагальнити, що ПП «Металспецмонтаж» подало касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 3, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Металспецмонтаж» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватне підприємство «Металспецмонтаж», ОСОБА_5 про скасування рішення містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проєктування об`єкта будівництва.

Копію цієї ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала у справі № 300/3197/23 набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді А. І. Рибачук

Л. В. Тацій