Справа № 420/25285/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №, № 38077/15-32-24-05; 38088/15-32-24-05; 38093/15-32-24-05; 38097/15-32-24-05; 38100/15-32-24-05 від 11.09.2024 року.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області на виконання Наказу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків з 01.01.2023 по 31.12.2023 року. За результатами перевірки складено Акт № 34364/15-32-24-05-09, яким виявлено порушення та на підставі яких податковим органом винесені податкові поідомлення-рішення. Позивач вважає, що прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

09.09.2025 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що до ДПС України від Національного банку України листом від 20.03.2024 №24- 0006/21625/БТ (вх. ДПС № 33529/5 від 22.03.2024) надійшла інформація про отримані грошові кошти громадянкою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього у сумі 2285476,00 грн. Відповідно до п.167.1 ст.167 Кодексу, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Згідно п.179.7 ст.179 Кодексу, фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Враховуючи вимоги пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 становить 2285476,00 грн. На порушення пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), фізичною особою платником податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , занижено податок на доходи з фізичних осіб за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у сумі 411385,68 грн., в наслідок не нарахування та не сплати до бюджету податку на доходи з фізичних осіб з суми отриманих інших доходів. На порушення пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 179.7 ст.179, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3. п. 16? підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI (із змінами і доповненнями), в наслідок чого фізичною особою платником податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 занижено військовий збір за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у сумі 34282,14 грн., в наслідок не нарахування та не сплати до бюджету військового збору з суми отриманих інших доходів. На порушення п.49.1, пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) фізичною особою платником податків ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік та не задекларовано суму отриманого доходу у розмірі 2285476,00 грн., як інші доходи. Відповідач зазначає що відповідно до даних з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (в додатки надається лист управління податкових сервісів). Зазначена адреса рахується за позивачем у реєстрі з 02.10.2018 року та відповідно до даних з реєстру позивач не змінив адресу. Згідно приписів ст. 42.2 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Отже, можна зробити висновок, що ГУ ДПС в Одеській області належним чином повідомило платника податків про перевірку. При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

12.09.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходило.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до інформації яка міститься в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 28.06.2024 року № 6345-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-ІУ (зі змінами) наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_2 з 31 липня 2024 року тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023 з метою здійснення контролю своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих платником податків.

Підставою для проведення перевірки став лист Державної податкової служби України від 26.03.2024 року за № 8651/7/99-00-24-01-02-07, яким повідомлено про отриману від Національного банку України інформацію листом від 20.03.2024 року №24-0006/21625/БТ щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році.

28.06.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано повідомлення на проведення перевірки № 531/15-32-24-05.

Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.06.2024 року № 6345-п та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 28.06.2024 року №531/15-32-24-05 було направлено засобами поштового зв`язку «Укрпошта» (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) 28.06.2024 року (№ 769) на податкову адресу ОСОБА_1 .

Поштове відправлення було повернуто 17.07.2024 року на адресу Головного управління ДПС в Одеській області за закінченням встановленого терміну зберігання.

У період з 31.07.2024 року по 13.08.2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 28.06.2024 року № 6345-п та направлення від 28.06.2024 року №531/15-32-24-05 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023» від 14.08.2024 року № 34364/15-32-24-05-09.

Так, документальною невиїзною перевіркою встановлені наступні порушення:

- п.49.1, пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.20 п. 164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік та не задекларовано суму отриманого доходу у сумі 2285476,00 грн., як інші доходи;

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями), в наслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету податок на доходи з фізичних осіб у сумі 411385,68 грн.;

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 179.7 ст.179, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3. п. 16і підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ (із змінами і доповненнями), в наслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір у сумі 34282,14 грн.;

- п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів;

- пп.73.3.3. п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , встановлено ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації.

11.09.2024 року на підставі Акту перевірки від 14.08.2024 року № 34364/15-32-24-05-09 Головним управління ДПС в Одеській області складено податкові повідомлення-рішення:

№ 38077/15-32-24-05 - застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 340,00 грн.

№ 38088/15-32-24-05 - застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020,00 грн.

№ 38093/15-32-24-05 - застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 7100,00 грн.

№ 38097/15-32-24-05 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, шо сплачується Фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) на суму 411385,68 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 102846,42 грн.

№ 38100/15-32-24-05 - збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особам за результатами річного декларування (код платежу 11011001) на суму 34282,14 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 8570,54 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішені спору суд виходить із того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.16.1.4 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до положень пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

Відповідно до положень пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з положеннями абзаців першого, третього пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Положеннями пункту 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з положеннями пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Статтею 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пунктів 70.1, 70.2 ст.70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків. До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є громадянами України. До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

Відповідно до пункту 70.7. статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 42.3. статті 42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата. Тобто, від дій добросовісного платника податків залежить достовірність та актуальність даних ДРФО щодо місця проживання такого платника.

дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

з) доходів від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів;

и) прибутків від відчуження акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи);

і) прибутків нерезидентів від відчуження акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалася за рахунок нерухомого майна, що розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом. (п.179.7 ст.179 ПК України)

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Висновки суду.

Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Верховний Суд сформував усталений підхід (зокрема, у постановах від 06 серпня 2019 року у справі № 520/8681/18, від 11 червня 2020 року у справі № 823/1606/17, від 12 серпня 2021 року у справі № 640/3605/19), що наказ вважається надісланим контролюючим органом в порядку, встановленому законом, у разі повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням.

З урахуванням положень пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, датою, з якої платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки, є дата, зазначена поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, істотною обставиною при вирішенні питання своєчасного повідомлення платника податків про проведення відносно нього перевірки є встановлення дати, з якої наказ про проведення перевірки вважається врученим у відповідності до вказаних вимог податкового законодавства.

Також за вимогами абзацу другого пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Судом встановлено, що копія наказу 28.06.2024 року № 6345-п та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 28.06.2024 року №531/15-32-24-05 були надіслані на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення 28.06.2024 року (№ 769), який повернувся на адресу відправника з відміткою відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 розпочато 31.07.2024, тобто з дотриманням тридцятиденного терміну від дати надсилання йому повідомлення і копії наказу.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що посадовими особами відповідача були виконані всі умови пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, що надавало їм право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Крім того суд зазначає, що Податковим кодексом України встановлено обов`язок фізичної особи - платника податків у разі зміни даних, які вносяться до облікової картки, подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Судом встановлено, що зареєстрованою податковою адресою платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Доказів про повідомлення податковому органу про зміну своєї податкової адреси позивач суду не надав.

При цьому, позивач не спростовує того, що обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження він не виконав, та не обґрунтував, яким чином контролюючий орган мав здійснювати з ним листування за іншою адресою за відсутності інформації про таку.

Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 420/26492/21 виснував, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, оскільки не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача та його представника в частині не дотримано контролюючим органом вимог пп 79.2 ст. 79 ПК України у взаємозв`язку із п. 42.2 ст. 42 ПК України щодо виконання обов`язку з вручення позивачу відповідної копії наказу та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення.

Щодо прийнятих Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Згідно висновків податкового органу зазначених в Акті перевірки від 14.08.2024 року ОСОБА_1 протягом 2023 року отримувала доходи, які згідно з ПК України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Проте в порушення вказаних норм ПК України, не подала до 01.05.2024 року Декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік, не задекларувала дохід, а також не нарахувала та не сплатила податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовий збір за ставкою 1,5% від бази оподаткування, Головне управління ДПС в Одеській області в акті перевірки від 14.08.2024 року обмежилося посиланням на інформацію, яка надійшла до ДПС України від Національного банку України листами №24-0006/21625/БТ від 20.03.2024 року. У вказаному листі міститься інформація щодо надходження на банківські рахунки фізичної особи у 2023 році грошових коштів та здійснення значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі).

Між тим, під час проведення перевірки податковий орган не встановив здійснення позивачем підприємницької (господарської) діяльності, не з`ясував осіб, які здійснювали перекази коштів, а також не дослідив характер їх взаємовідносинах на предмет реалізації та оплати певних товарів (послуг); не перевірив можливу сплату ПДФО в момент нарахування грошових коштів тими особами, від яких вони надійшли (податковими агентами).

Також податковий орган не встановив і не довів належними доказами факти реалізації позивачем певних товарів (послуг) і отримання за це спірних коштів.

Під час проведення перевірки відповідач не дослідив будь-які первинні документи по операціям, які були покладені в основу визначення доходу позивача.

В ході судового розгляду податковим органом не обґрунтовано взаємозв`язку таких коштів, розцінених контролюючим органом як дохід, з будь-якою підприємницькою або фінансовою діяльністю.

Отже, відповідач не надав належну правову оцінку джерелу походження коштів, що є визначальним у спірних правовідносинах.

При цьому суд зазначає, що у період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року ОСОБА_1 на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, як фізична особа-підприємець або самозайнята особа не перебувала та, відповідно, не мала статусу суб`єкта господарювання.

Єдиним джерелом інформації про те, що грошові кошти, які надійшли на рахунки ОСОБА_1 , є доходом позивача, є листи Національного банку України, на які посилається відповідач.

Однак, Головне управління ДПС в Одеській області не надало копію вказаного листа НБУ, з якого вбачалося б надходження у 2023 році на розрахункові рахунки позивача грошових коштів у сумі 2285476,00 грн.

В цілому спосіб доведення відповідачем порушення норм ПК України зі сторони позивача є поверхневим і не дає змоги кваліфікувати отримані кошти на рахунок позивача як дохід.

Висновки відповідача побудовані на формально проведеній невиїзній перевірці без будь-якого з`ясування фактичних обставин виявлених порушень; такі висновки сформовані на підставі листа ДПС України № 8651/7/99-01-24-01-02-07 від 26.03.2024 року та інформації НБУ, зазначеній в листі № 24-0006/21625/БТ від 20.03.2024 року, які не відносяться до первинних документів.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді, не надано суду інформації, яка використана ним під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 та наявність якої стало єдиною підставою для висновку про порушення позивачем п.49.1, п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3. п.16-1 підрозділу 10 розд. XX ПК України.

Більше того, як встановлено судом з наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, позивачу нараховувалися стипендія та соціальні виплати.

На підставі викладеного у сукупності суд дійшов висновку про недоведеність Головним управлінням ДПС в Одеській області належними та допустимими доказами отримання у 2023 році ОСОБА_1 доходів у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 2285476,00 грн., які підлягають декларуванню, та які є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб і військовим збором.

А відтак, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.09.2024 року № 38097/15-32-24-05, № 38100/15-32-24-05 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.09.2024 року № 38077/15-32-24-05, яким до позивача застосовано штрафні санкції у роз мірі 340 грн. за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки податковим органом не доведено отримання позивачем доходу в розмірі 2285476,00 грн., тому висновки про необхідність подання позивачем податкової звітності за звітний 2023 року є необґрунтованими.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 11.09.2024 року № 38088/15-32-24-05 та № 38093/15-32-24-05, якими до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн. в частині зберігання та надання до контролюючого органу первинних документів та 7100,00 грн. за ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації та ненадання платником податків документів на запит контролюючого органу, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн.

Стосовно непредставлення позивачем документів під час здійснення податкового контролю (перевірки) суд враховує, що фактично позивач не був поінформований про перевірку, а також не отримував запиту податкового органу.

Головним управлінням ДПС в Одеській області надіслано поштою запит від 05.08.2024 року №10608/КПР/15-32-24-05-06 фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень, стосовно походження грошових коштів та інформації щодо їх оподаткування.

Так, лист надісланий на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення повернувся на адресу відправника з відміткою відділення зв`язку Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

З цих мотивів застосування штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкової звітності та документів під час здійснення податкового контролю не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 11.09.2024 року № 38088/15-32-24-05 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1020,00 грн. за порушення п. 44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України та № 38093/15-32-24-05 від 11.09.2024 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 7100,00 грн. за порушення пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5655,50 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомленнярішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.09.2024 року № 38077/15-32-24-05, № 38088/15-32-24-05, № 38093/15-32-24-05, № 38097/15-32-24-05, № 38100/15-32-24-05.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 29 492,10 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко