Справа № 160/4762/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2025 рокуСправа №160/4762/25
Позивач 13.02.2025р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії з дати звернення з 10.05.2018 року, протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо не здійснення запитів відповідно до записів трудової книжки, протиправною бездіяльність щодо не врахування періоду навчання та всього стажу зазначеного в трудовій книжці, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 10.05.2018 року, з перерахунком розміру пенсії відповідно до ст. 27, 28, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з компенсацією втрати частини доходу, визначити як не працюючого пенсіонера, врахувати період навчання та весь стаж зазначений в трудовій книжці, та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що позивач у 2018 році звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, однак отримав відмову. У 2023 році суд визнав протиправною бездіяльність ПФУ щодо розгляду його заяви і зобов`язав повторно її розглянути. Попри це, Пенсійний фонд ухвалював відмовні рішення, посилаючись на відсутність документів про стаж та зарплату, хоча позивач неодноразово подавав трудову книжку. У подальшому ПФУ призначив Чаусовському пенсію лише з липня 2023 року, розрахувавши її на основі неповного стажу, не врахувавши всі періоди роботи й навчання та визначивши його як працюючого пенсіонера. Виплату здійснювали через поштове відділення, всупереч його заяві про перерахування на банківський рахунок. Це спричинило затримки й повернення коштів через некоректні реквізити. Позивач вважає дії ПФУ протиправними, оскільки пенсія мала бути призначена ще з дати першого звернення у 2018 році.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.
23 травня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 р. продовжено розгляд справи №160/4762/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідач отримав ухвалу суду 04.03.2025 р., але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються цього предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до листопада 1997 року мешкав в Україні, після чого виїхав з України на постійне місце проживання до держави Ізраїль.
10.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника за довіреністю до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком.
21.05.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення за №31/2, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач не має місця реєстрації на території України; заява про призначення пенсії, подана ОСОБА_1 , а паспорт громадянина України для виїзду за кордон та РНОКПП, видані на ОСОБА_1 (без зазначення по-батькові); також заявником не подано оригінали та копії наступних документів: диплом (атестат), свідоцтво про народження, військовий квиток.
Також у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 17 років 04 місяці 24 днів, в свою чергу до страхового стажу заявника не зараховано період роботи в 7-ій міській лікарні м. Дніпродзержинська з 07.08.1985 року по 30.06.1992 року, у зв`язку з тим, що у трудовій книжці наявне виправлення місяця видачі наказу про звільнення.
06.07.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся засобом поштового зв`язку через свого представника за довіреністю до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком.
Вказані обставини підтвердженні у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023р. у справі № 160/6136/23.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року по справі № 160/6136/23 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої його представником, від 06.07.2020 року про призначення пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану його представником, від 06.07.2020 року про призначення пенсії за віком.

25.02.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: 1. Повідомити стан виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року по справі № 160/6136/23. 2. Надіслати довідку про нараховану та виплачену пенсію з 10.05.2018 року по березень 2024 року та виписку - розпорядження про призначення пенсії. 3. Повідомити дату та спосіб виплати. 4. Виплатити компенсацію втрати частини доходу з 10.05.2018 року.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2024 року повідомив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 по справі № 160/6136/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву, подану Вами як представника, від 06.07.2020 про призначення пенсії за віком, про що прийнято рішення від 01.11.2023 № 143588/01-16 про відмову (копія додається), оскільки до заяви відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) не долучено документи, а саме: відсутні документи про трудовий стаж та заробітну плату.

04.05.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та повідомив, що оригінал та копію трудової книжки було надано із заявою від 10.05.2018 року. Позивач повторно надав оригінал трудової книжки та просив: 1. Направити запити щодо необхідних документів відповідно записів трудової книжки. 2. Пенсію виплачувати в АТ "Ощадбанк" відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам. 3. Надіслати нове рішення. 4. Виплатити компенсацію втрати частини доходу за не виплату пенсії з дати звернення із заявою про призначення пенсії від 10.05.2018 року.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.06.2024 року повідомив, що відповідно до пункту 2.9 зазначеного Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або іншій документ, що посвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.12.2024 року повідомлено, що виплату пенсії спрямовано через відділення поштового зв`язку №51931.

21.01.2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: 1. Повідомити підстави не виплати пенсії з дати звернення із заявою про призначення пенсії від 10.05.2018 року. 2. Виплатити пенсію з 10.05.2018 року. 3. Повідомити підстави не здійснення перерахунку розміру пенсії. 4. Перерахувати розмір пенсії з 10.05.2018 року. 5. Повідомити підстави визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера. 6. Повідомити підстави не здійснення запитів відповідно записів трудової книжки щодо отримання довідки про заробітну плату, інших недостатніх документів. 7. Повідомити підстави не врахування всього стажу зазначеного в трудовій книжці та періоду навчання. 8. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 10.05.2018р. по січень 2024 року. 9. Надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 10.05.2018р. по січень 2024 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій. 10. Пенсію виплачувати в АТ "Ощадбанк" відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам. 11. Виплатити компенсацію втрати частини доходу за не виплату пенсії з дати звернення із заявою про призначення пенсії від 10.05.2018 року.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.01.2025 року повідомлено, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 по справі № 160/6136/23 (набрало законної сили 08.07.2023) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану його представником, від 06.07.2020 про призначення пенсії за віком. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. На виконання зазначеного судового рішення, з 08.07.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Розмір пенсії обчислено виходячи із загального страхового стажу 17 років 4 місяці 24 дні (зарахований по 07.12.1996). На підставі записів трудової книжки від 10.08.1972, до страхового стажу не зараховано період роботи з 07.08.1985 по 30.06.1992, оскільки наявне виправлення в даті наказу, на підставі якого внесено запис про звільнення. Документи, які підтверджують факт навчання, в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 відсутні. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,17333. Заробітна плата для розрахунку розміру пенсії відсутня. Загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 08.07.2023 складає 2093,00 грн. Належні пенсійні кошти за період з 08.07.2023 по 31.10.2024 було нараховано на листопад 2024 року, але їх не було зараховано на рахунок банківської установи АТ КБ ПриватБанк у зв`язку із закриттям банківського рахунку. Враховуючи викладене, починаючи з грудня 2024 року виплата пенсії здійснюється через підприємство поштового зв`язку № 51931, дата виплати - 10 число. Відповідно до пункту 1.2 роділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок № 1596). Пунктом 10 зазначеного Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України або приймається органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного пілпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. У разі надходження відповідної заяви згідно вимог пункту 10 Порядку № 1596, можливо буде повернутися до вирішення питання щодо виплати пенсії ОСОБА_1 через банківську установу. Згідно пункту 1.1. розділу І Порядку № 22-1, заява про працевлаштування (звільнення) з відповідними документами подається заявником до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України або разом із сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття іх змісту, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Заява ОСОБА_1 від 10.05.2018 про призначення пенсії за віком була розглянута та прийнято рішення про відмову від 21.05.2018 за № 31/2 через відсутність документів, передбачених пунктом 2.9. розділу ІІ Порядку № 22-1.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії врегульовано статтею 44 Закону № 1058-IV.

Так, відповідно ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч.1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Аналізуючи наведені вище приписи, слід дійти висновку, що за загальним правилом пенсія особі призначається, за наявності відповідних підстав, саме з дня звернення такої особи з відповідною заявою до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом, 10.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника за довіреністю до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Аналізуючи положення ч.1 ст. 45 Закону № 1058-IV, слід дійти висновку, що відповідач зобов`язаний був призначити позивачу пенсію виключно з дати звернення з відповідною заявою на призначення пенсії, тобто з 10.05.2018 р.

Іншого тлумачення ч.1 ст. 45 Закону № 1058-IV не передбачено.

Таким чином відповідачем, в порушення ч.1 ст. 45 Закону № 1058-IV протиправно призначено позивачу пенсію з 08.07.2023 р.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до підпунктів 8-9 Порядку № 1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

У разі відкриття поточного рахунка за зверненням органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення одержувач повинен укласти договір банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до пункту 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Проте, жоден з пунктів Порядку № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі № 280/6637/22, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

В силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з викладених норм законодавства в їх сукупності, суд вважає, що наведені відповідачем в листі від 30.01.2025 року обставини не є підставою для відмови у виплаті пенсії позивачу на відкритий ним банківський рахунок в уповноваженому банку.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача врахувати весь стаж зазначений в трудовій книжці позивача, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом встановлено, що листом Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.01.2025 року повідомлено, що на підставі записів трудової книжки від 10.08.1972, до страхового стажу не зараховано період роботи з 07.08.1985 по 30.06.1992, оскільки наявне виправлення в даті наказу, на підставі якого внесено запис про звільнення.

Суд зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58(далі -Інструкція № 58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1Інструкції № 58).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Також слід наголосити, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Також, як вже зазначалося, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.

Таким чином, суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

Враховуючи викладене, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи: з 07.08.1985 року по 30.06.1992 року.

Таким чином вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача врахувати весь стаж, зазначений у трудовій книжці підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи: з 07.08.1985 року по 30.06.1992 року.

Згідно із ч.3 ст.56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п.8 Порядку період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.01.2025 року повідомлено, що документи, які підтверджують факт навчання, в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до диплома від 26.06.1972 р. НОМЕР_2 позивач навчався в Дніпропетровському ордені трудового Червоного прапора медичного інституту.

Таким чином вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача врахувати стаж навчання підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди навчання.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів суд зазначає таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (чинному на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а також конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно статті 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок, в тому числі, і коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та пунктом 2 Порядку №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів.

Таким чином, оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентного органу (пенсійного органу), її поновлення має відбуватися із нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначені висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.05.2020 по справі №815/1226/18.

Щодо зазначення пенсійним органом, що позивач є працюючим пенсіонером, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону.

Так, згідно з статтею 11 вказаного Закону, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають:

1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру;

2) фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

3) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

4) громадяни України, які працюють у розташованих за межами України філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України);

4-1) працівники дипломатичної служби, направлені у довготермінове відрядження;

5) громадяни України та особи без громадянства, які працюють в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах іноземних держав, філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України);

6) особи, які працюють на виборних посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, громадських об`єднаннях та отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на таких посадах;

7) особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту;

8) особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини;

9) один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства;

10) особи, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, а також особи, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

11) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та «;Про військовий обов`язок і військову службу";

12) патронатні вихователі, батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства;

13) члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах;

14) непрацюючий інший з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника;

15) громадяни України, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Суд зауважує, що відповідно до матеріалів справи, позивач є особою, якій призначено пенсію; доказів того, що позивач працює після призначення пенсії відповідач не надав.

Відтак, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що за нормами чинного законодавства позивач є не працюючим пенсіонером.

Приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з дати звернення з 10.05.2018 року, щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, щодо не врахування стажу зазначеного в трудовій книжці з 07.08.1985 року по 30.06.1992 року, щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію з дати звернення з 10.05.2018 року з компенсацією втрати частини доходу, визначити як не працюючого пенсіонера, здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до ст. 27, 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.08.1985 року по 30.06.1992 року, зарахувати період навчання, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко