Справа № 560/18102/25
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліліана" до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправними та скасування висновку та наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліліана" звернулося в Хмельницький окружний адміністративний суд із позовом до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправними та скасування висновку та наказу.

Також, 20 жовтня 2025 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію наказу Державної інспекції архітектури та містобудування України від 15 жовтня 2025 року № 229 «Про проведення позапланової перевірки» до набрання законної сили судовим рішенням у справі;

- заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України (Україна, 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 26, ) вчиняти будь-які дії на виконання наказу Державної інспекції архітектури та містобудування України від 15 жовтня 2025 року № 229 «Про проведення позапланової перевірки» до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заява обгрунтована тим, що:

1. Невжиття судом заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить ефективний захист прав позивача, оскільки:

- проведення перевірки до вирішення спору по суті призведе до реалізації оскаржуваного наказу та унеможливить його подальше оскарження;

- накладення штрафів, зупинення будівельних робіт, що потребуватиме окремих судових проваджень для їх оскарження;

- зупинення будівельних робіт призведе до значних фінансових втрат позивача, які важко піддаються точному обчисленню та відшкодуванню;

- механізм відшкодування збитків є складним, тривалим та не забезпечує повного та ефективного захисту порушених прав;

- позивач буде поставлений перед безвихідним вибором між допуском до перевірки (втрата права на оскарження) та недопуском (штрафи та зупинення дозвільних документів).

2. У справі наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваного наказу, оскільки:

- відсутні дані про дотримання вимог Постанови № 303 щодо можливості проведення позапланових перевірок в умовах воєнного стану;

- відсутні відомості про наявність виняткових обставин (загроза життю, здоров`ю, безпеці), що виправдовують проведення перевірки під час воєнного стану.

3. Вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав відповідача та не перешкоджатиме здійсненню ним своїх повноважень у разі підтвердження законності оскаржуваного наказу за наслідками розгляду справи по суті.

4. Баланс інтересів сторін та принцип пропорційності свідчать на користь застосування заходів забезпечення позову, оскільки негативні наслідки для позивача від незастосування заходів є істотно більшими та незворотними порівняно з тимчасовим обмеженням можливості відповідача провести спірну перевірку.

5. Застосування заходів забезпечення позову є єдиним ефективним способом захисту конституційного права позивача на судовий захист та права на оскарження рішень органів державної влади, гарантованих статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

6. Чинне законодавство не передбачає ефективного механізму недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки у разі незгоди з її законністю, що робить застосування заходів забезпечення позову єдиним дієвим інструментом захисту прав позивача.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд враховує Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Частиною 1 статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей випливає висновок, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Так, відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб`єкт господарювання має право звернутися до відповідного центрального органу виконавчої влади або до суду щодо оскарження рішень органів державного нагляду (контролю).

При цьому, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).

Відтак оскарження наказу про проведення перевірки не зупиняє його дії та не має наслідком неможливість її проведення. При цьому саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарювання може реалізувати своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення щодо себе заходів контролю.

Недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, навіть за умови одночасного оскарження наказу про її проведення до суду, потягне за собою несприятливі наслідки у вигляді застосування штрафу, передбаченого пунктом 2 частини шостої статті 2 Закону України від 14.10.1994 №208/94-ВР "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації відповідачем його контролюючих функцій після розгляду справи по суті, а також не порушить прав та законних інтересів контролюючого органа (відповідача) чи інших осіб.

Крім того, під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правової оцінки ані спірному наказу, ані діям контролюючого органу щодо винесення зазначеного наказу, оскільки дослідження цих обставин належить здійснювати під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, задоволення клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу до набрання законної сили рішенням суду у справі відповідає предмету позову, є співмірним з позовними вимогами та не унеможливлює здійснення відповідачем покладених на нього функцій та повноважень.

Керуючись статтями 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліліана" задовольнити.

Зупинити дію наказу Державної інспекції архітектури та містобудування України від 15.10.2025 № 229 «Про проведення позапланової перевірки» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №560/18102/25;

- заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України вчиняти будь-які дії на виконання наказу Державної інспекції архітектури та містобудування України від 15.10.2025 № 229 «Про проведення позапланової перевірки» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №560/18102/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліліана" (вул. Староміська, 7/1,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 22767682)
Відповідач:Державна інспекція архітектури та містобудування України (бульв. Лесі Українки, 26,м. Київ,01133 , код ЄДРПОУ - 44245840)

Головуючий суддя О.О. Михайлов