Справа № 260/4269/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/4269/24 пров. № А/857/33316/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 260/4269/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції Калинич Я.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася у Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №1456/03-16 від 17.01.2024 року О/р № НОМЕР_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 11.01.2024 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, на підставі довідки фінансового управління Ужгородської військової адміністрації Закарпатської області №03-19/20 від 10.01.2024 року та довідки фінансового управління Ужгородської військової адміністрації Закарпатської області №03-19/19 від 10.01.2024 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки вказана пенсія вже призначена раніше та у зв`язку із чим неможливо провести перерахунок пенсії із застосуванням нових довідок про заробітну плату. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивачка 11 січня 2024 року звернулася із заявою щодо проведення перерахунку пенсії. До такої додала довідки фінансового управління Ужгородської районної військової адміністрації від 10.01.2024 року №09-19/19, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 10.01.2024 року №03-19/20 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуто заяву позивачки та прийнято рішення від 17.01.2024 року О/р №38 ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про Державну службу» не передбачено проведення перерахунків вже призначених пенсій державним службовцям. Зазначено, що відповідно до ст.37 Закону України №889-VIII «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі - Закон №3723-ХІІ) було передбачено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснювався перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснювався, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Порядок проведення перерахунку пенсій у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям було визначено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року за №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Постановою Кабінетів Міністрів від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000 №865, а саме: вилучено пункт 4 даної постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунків пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України

Позивач вважаючи вказане рішення протиправним, звернулася до суду з позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-ХІІ).

Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 законодавець делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №865 перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

З 01.05.2016 постанова Кабінету Міністрів України №865 втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до пункту 6 застосовується з 01.12.2015, виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Таким чином, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

10.12.2015 прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням. Закон №889-VIII набув чинності 01.05.2016, а положення Закону №3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

У статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих, державних службовців до яких не віднесено.

Відтак, підстави для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, позаяк законодавство не регламентує ані права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №555/2183/16-а, від 26.02.2020 у справі №508/808/16-а, від 28.10.2020 у справі №826/16182/18, від 22.04.2021 у справі №712/10182/17, від 03.11.2021 у справі №373/2149/16-а.

Відсутність механізму перерахунку пенсії державним службовцям призначених за статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ була також предметом розгляду Конституційного Суду України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII зі змінами.

В абзаці 4 пункту 5.6 мотивувальної частини даного рішення Конституційний Суд України також констатував, що розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону №3723, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 12.10.2017 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви про призначення пенсії позивачці було додано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звільненням на пенсію) від 04.10.2017 року. Зазначені довідки були видана позивачу для призначення пенсії згідно з п.10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889 пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Конституційний Суд України зазначив, що сучасний стан законодавчого врегулювання з перерахунку розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції України. Для розвитку, конкретизації та деталізації приписів статей 3, 8, 24, 46 Основного Закону України перерахунок розмірів пенсій обов`язково має бути внормований у законі, ухваленому Верховною Радою ( п.5.7 даного рішення).

У рішенні від 17.01.2024 року за №38, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , отримує пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

До заяви про перерахунок пенсії позивачка додала довідку №03-19/19 від 10.01.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку №03-19/20 від 10.01.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесення до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Також, вірним є твердження суду першої інстанції, що фактичною підставою для відмови у перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням поданих довідок від 10.01.2024 року №03-19/19 та №03-19/20 є те, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунку пенсії державним службовцям.

Апеляційний суд погоджується із твердженням відповідача про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідок від 10.01.2024 року №03-19/19 та №03-19/20, виданих фінансовим управлінням Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, так як чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Згідно пунктів 10 - 12 розділу ХІ Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписи пунктів 10 - 12 розділу ХІ Закону №889-VIII на спірні у цій справі правовідносини не поширюються, позаяк позивачем уже було використано право на призначення пенсії за нормами ст.37 Закону №3723-ХІІ. Крім того, пунктами 10 - 12 розділу ХІ Закону №889-VIII регулюються виключно питання призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ для осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а не питання проведення перерахунку пенсій колишніх державних службовців.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач уже реалізував своє право на призначення пенсії державного службовця на підставі п.10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону №3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016.

Як зазначено (з урахуванням рішення Конституційного суду України) прогалина в перерахунку розмірів пенсій державних службовців в залежності від дати призначення пенсії, обов`язково має бути внормована в законі, ухваленому Верховною Радою, а не за рахунок рішення суду у справі, оскільки законодавчо визначених підстав для цього немає.

Згідно пункту 13 розділу XV Прикінцеві положення №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, а також видатки на індексацію зазначених пенсій фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Порядок та умови перерахунку пенсій регулюється статтями 41-45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак перерахунок у зв`язку з наданням довідок про заробітну плату працюючого державного службовця відсутній.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду пешої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним та таким, що відповідає вимогам закону. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку та виплати пенсії позивача на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 10.01.2024 року №03-19/19 та №03-19/20.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволені позовних вимог.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 260/4269/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук