Справа № 285/5250/25
Суддя: Михайловська А. В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/5250/25

провадження у справі № 2-а/0285/109/25

24 жовтня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15.08.2024, про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210 ч. 3 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що зазначеною постановою був притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. З постановою не згоден, оскільки під час перевірки документів, станом на 09.08.2024, він вже пройшов ВЛК 27.07.2024, про що повідомив працівнику ТЦК та СП та надав Витяг з Резерв+. Про існування постанови йому стало відомо лише після звернення останньої до примусового виконання, у вересні 2025 року. Тому він звернувся до суду з даним позовом.

25.09.2024 прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами письмового провадження, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій.

Згідно трекінгу Укрпошти представнику відповідача ухвала суду про відкриття провадження у справі вручена 02.10.2025.

Відзив на позовну заяву від представника відповідача до суду не подано.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що 15.08.2025 твоначальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штраф у розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 09.08.2024 відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 ч. 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Ч. 3 ст. 210-1 передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до визначення ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, починаючи з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Стаття 22 Закону Україну Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

1. Громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Із військово-облікового документу, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 , солдат ОСОБА_1 пройшов військово лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби 27.07.2024.

Дані обставини підтверджуються Витягом з Резерв+ щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сформованого 15.09.2025. Також Витяг містить відомості про наявність відстрочки позивача до 04.12.2025, тип відстрочки: бронювання.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд враховує наступне.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Натомість, представником відповідача не надано суду доказів, у розумінні ст.251 КУпАП, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 3 КУпАП, та правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Так, судом було встановлено, що на момент перевірки документів ОСОБА_1 військово лікарська комісія останнім була пройдена 27.07.2024, про що наявні відмітки у його військово обліковому документі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою ж чергу, представником відповідача не подано до суду доказів правомірності винесеного рішення щодо позивача.

За наведених вище обставин, суд не може вважати спірну постанову законною, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, скасовує її та закриває справу про адміністративне правопорушення, таким чином позов задовольняє.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно відмітки, яка міститься в оскаржуваній постанові, остання направлена у адресу позивача 16.08.2024. Проте, у постанові не зазначено документу на підтвердження даного відправлення, як того вимагає бланк постанови. Також доказу на підтвердження направлення копії оскаржуваної постанови представником відповідача суду не надано.

За змістом позовної заяви позивач зазначає, що він дізнався про наявність постанови, яку оскаржує, лише після відкриття виконавчого провадження у порядку примусового її виконання. На спростування даних обставини представник відповідача також суду доказів не надав.

За таких обставин суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 71, 139, 158 -163, 241-246, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 183, 251, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15.08.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210 ч. 3 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп. Справу про адміністративне правопорушення закрити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування учасників у справі:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 ( місцезнаходження - АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Дата складення повного рішення 24.10.2025.

Суддя А.В.Михайловська