Справа № 160/23391/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23391/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року в адміністративній справі №160/23391/24 (головуючий суддя першої інстанції Турової О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови провести з 01.03.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення, яка зазначена в довідці про розмір грошового забезпечення, виданій Міністерством внутрішніх справ України 18.08.2021 року за №22/6-4684, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.03.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення, виданій Міністерством внутрішніх справ України 18.08.2021 року за №22/6-4684, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт вказує, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/19338/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило нарахування індексації пенсії позивача відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 та від 24.02.2023 року №168 з 01.03.2022 року та з 01.03.2023 року, відповідно, проте через те, що вказаним рішенням суду пенсійний орган не було зобов`язано здійснити обчислення пенсії позивача з урахуванням індексації відповідно до Постанов КМУ №118 та №168 понад максимальний розмір, перерахунок та виплату пенсії позивача здійснено з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ст.2 Закону України від 08.07.2011 року №3668-VII «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка є чинною та неконституційною не визнавалася. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/19338/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2022 року нараховану індексацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з 01.03.2023 року нараховану індексацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці виданої Міністерством внутрішніх справ України 18.08.2021 року №22/6-4684 та із врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 160/8372/22, з урахуванням виплачених сум, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2022 року нараховану індексацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з 01.03.2023 року нараховану індексацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» виходячи із розміру грошового забезпечення зазначеного у довідці виданої Міністерством внутрішніх справ України 18.08.2021 року №22/6-4684 із врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі №160/8372/22, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/19338/23, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із нарахуванням з 01.03.2022 року індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з 01.03.2023 року - індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій Міністерством внутрішніх справ України 18.08.2021 року за №22/6-4684.

Під час вищевказаного перерахунку пенсії позивача, відповідачем застосований максимальний розмір пенсії, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.08.2024 №45779-32334/П-01/8-0400/24 та роздруківкою з даними пенсійної справи станом на 20.08.2024, з яких слідує, що перерахована пенсія позивача, розрахована, виходячи з 68% грошового забезпечення (вислуга 26 років) у розмірі 33663,71грн., з урахуванням проведеної індексації базового ОСНП 2022 4712,92 грн, ОСНП 2023 1500,00грн, ОСНП 2024 1500,00 грн,, в підсумку склала 41376,63грн, але була обмежена максимальним розміром 33663,71грн.

Позивач, не погодившись з обмеженням його пенсії максимальним розміром, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Сафронова С.В., Чабаненко С.В.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Спірнім в цій справі є питання наявності правових підстав для застосування відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача обмеження її максимальним розміром, передбаченого ст.2 Закону України від 08.07.2011 року №3668-VII «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон №3668-VII).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України (92-15), законів України «Про державну службу» (3723-12), «Про прокуратуру» (1789-12), «Про статус народного депутата України» (2790-12), «Про Національний банк України» (679-14 ), «Про Кабінет Міністрів України» (2591-17), «Про дипломатичну службу» (2728-14), «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), «Про судову експертизу» (4038-12 ), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12 ), «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» (540/97-ВР), «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), «Про судоустрій і статус судді» (2453-17), Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (379/95-ВР), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Враховуючи те, що норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, то вони суперечать одна одній.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та постанові від 22.01.2022 у справі №240/7087/20.

Враховуючи зазначене, дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, при перерахунку його пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 у справі №160/19338/23, є протиправними.

За наведених обставин, враховуючи встановлення протиправності дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача при її перерахунку на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 у справі №160/19338/23 максимальним розміром, з метою відновлення порушеного права позивача судом першої інстанції обґрунтовано зобов`язано відповідача здійснити з 01.03.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/19338/23, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій Міністерством внутрішніх справ України 18.08.2021 року за №22/6-4684, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/23391/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/23391/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова

суддя С.В. Чабаненко