Справа № 140/172/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/172/25 пров. № А/857/14610/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в справі № 140/172/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Мачульський В.В.,

час ухвалення рішення 13 березня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), Міністерства внутрішніх справ України, в якому просила:

1) визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), яка полягала у не розгляді заяви ОСОБА_1 та не направленні до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 - колишнього працівника міліції, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

2) зобов`язати Регіональний сервісний центру ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській юбластях (філія ГСЦ МВС), повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 - колишнього працівника міліції, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

3) зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України, за поданими Регіональним сервісним центром ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), документами на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 - колишнього працівника міліції, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, прийняти одне із рішень визначених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності, втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) щодо відмови в направленні до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 - колишнього працівника міліції, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), відповідно до вимог Порядку №850 повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи про призначення одноразової грошової допомоги та в 15-денний термін подати їх до МВС України для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 - колишнього працівника міліції, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з врахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що правовою підставою для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" та підпунктом 1 пункту 3 Порядку №850 є одночасна сукупність визначених умов, а саме:

1. загибель (смерть), що сталася під час перебування особи на службі в органах внутрішніх справ;

2. загибель (смерть) сталася з працівником міліції під час виконання ним службових обов`язків

При цьому, правовою підставою для виплати одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого працівника міліції членам , передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" та підпунктом 1 пункту 3 Порядку №850 є обставина того, що загибель (смерть) сталася під час перебування особи на службі в органах внутрішніх справ; загибель (смерть) сталася з працівником міліції під час виконання ним службових обов`язків. Смерть ОСОБА_2 настала не під час перебування на службі в органах внутрішніх справ та не під час виконання ним службових обов`язків, а через 26 років після звільнення.

ОСОБА_2 як прапорщик внутрішньої служби, належав до категорії осіб рядового і начальницького складу державної пожежної охорони та проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, пунктом 25 якого передбачалося, що особи рядового і начальницького складу підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню за рахунок коштів відповідного бюджету, а також коштів, що надходять від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій згідно з договорами, укладеними між ними і органами внутрішніх справ. Виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) працівника цим Положенням не передбачена. Виплата одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання чи інвалідності осіб рядового та начальницького складу державної пожежної охорони була передбачена статтею 23 Закону України «Про пожежну безпеку», який на підставі Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 № 5403-VI втратив чинність з 01 липня 2013 року. На час звільнення зі служби в державній пожежній охороні «прапорщика внутрішньої служби» ОСОБА_2 , була чинною стаття 23 Закону України «Про пожежну безпеку», а тому питання призначення одноразової грошової допомоги повинно регулюватися саме цим Законом, а не Порядком. До заяви (рапорта) від 04 грудня 2024 року, поданої до РСЦ ГСЦ МВС Позивачем, було долучено зокрема експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 15 жовтня 2024 року за №121. Зазначеним експертним висновком підтверджено, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Також позивачем жодних доказів не долучено на підтвердження обставин для відшкодування витрат на правничу допомогу, а отже такі вимоги не підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 04.12.2024 звернулася з заявою (рапортом) до Регіонального сервісного центру ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_2 колишнього працівника міліції, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у наслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.7).

До заяви позивачем були долучені наступні документи: копія паспортних данних та РНОКПП позивача, експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №2073 від 21.10.2024, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копія свідоцтва про шлюб, довідка Департаменту соціальної та ветеранської політики №11.2-9/13758/2024 від 02.12.2024.

Листом № 31/35-16/76-539-2024 від 16.12.2024 відповідачем повернуто заява (рапорт) позивача та долучені до неї документи.

Як слідує із даного листа відповідач в обгрунтування своєї позиції зазначає, що під час розгляду матеріалів з`ясовано, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді пожежного СДПЧ-1 м. Луцька, та мав спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби». Оскільки ОСОБА_2 як прапорщик внутрішньої служби, належав до категорії осіб рядового складу державної пожежної охорони, тому не належав до категорії працівників міліції, отже норми Порядку, затвердженої Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 на нього не можуть бути поширені. Крім того, на дату звільнення ОСОБА_2 зі служби в державній пожежній охороні була чинною стаття 23 Закону України «Про пожежну безпеку», тому питання призначення одноразової грошової допомоги повинно регулюватися саме цим Законом, а не Порядком. Відтак підстав для передачі матеріалів на розгляд до МВС України щодо призначення позивачу одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) працівника міліції та прийняття рішення згідно з Порядком відсутні.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулася із даним позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 № 565-XI визначено, що у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків сім`ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вимог статті 23 Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21 жовтня 2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (Порядок № 850). Цей порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого).

Пунктом 6 Порядку № 850 передбачено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається грошова допомога, подають за останнім місцем проходження служби працівником міліції, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до визначеної наказом МВС уповноваженої установи МВС (далі - уповноважена установа МВС), заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання грошової допомоги, а в разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату грошової допомоги за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов.

До заяви додаються копії: акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) працівника міліції, зокрема про те, що вона не пов`язана з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, за формою, що затверджується МВС; постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії про визначення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), що спричинило смерть працівника міліції; свідоцтва про смерть працівника міліції; свідоцтва про народження працівника міліції - для виплати грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати грошової допомоги дитині; документів членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), що підтверджують реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми працівника міліції); рішення суду, нотаріально посвідченого правочину або довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (пункт 8 Порядку № 850).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 04.12.2024 звернулася з заявою (рапортом) до Регіонального сервісного центру ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_2 колишнього працівника міліції, який проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді пожежного СДПЧ-1 м. Луцька, та мав спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби».

Відповідно до наказу МВС України від 26.04.2024 року №271, визначено Головний сервісний центр МВС з 01 травня 2024 року уповноваженою установою МВС з оформлення документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності колишніх працівників міліції припинених управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській, Черкаській та Чернівецькій областях, а також інших головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про їх припинення.

Отже як вказує позивач, в зв`язку з припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи, за останнім місцем проходження служби працівника міліції, ОСОБА_1 звернулася до Головного сервісного центру МВС із заявою про виплату грошової допомоги.

Листом Регіонального сервісного центру ГСЦ в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філії ГСЦ МВС) за № 31/35-16/76-539-2024 від 16.12.2024 року, вказано про відсутність підстав для передачі матеріалів на розгляд МВС України щодо призначення одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_2 (чоловік позивачки) проходив службу в ОВС як прапорщик внутрішньої служби, тому не належить до категорії працівників міліції, норми Порядку № 850 на нього не поширюються. Водночас на дату звільнення позивача зі служби чинною була норма ст.23 Закону України «Про пожежну безпеку».

Оцінюючи вказані мотиви, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №565-XII до працівників міліції належали особи, що проходили державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді пожежного СДПЧ-1 м. Луцька, мав спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби» та звільнений з органів внутрішніх справ 13.11.1998.

Статтею 17 Закону України "Про пожежну безпеку" передбачено, що спеціальні звання внутрішньої служби присвоюються відповідно до чинного законодавства особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про пожежну безпеку" порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Положення до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Пунктом 2 Положення передбачено, що спеціальне звання прапорщик внутрішньої служби є рівнозначним спеціальному званню старшина міліції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що указом Президента України від 27 січня 2003 року № 47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України у 2003 році.

Крім того, у рішенні Конституційного суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини сьомої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у званні прапорщика внутрішньої служби проходив службу в структурі Управлінні державної пожежної охорони, як складової частини структури Управління Міністерства внутрішніх справ, звільнений з органів внутрішніх справ у званні прапорщика внутрішньої служби.

Отже, позивач на час звільнення відносився до працівників внутрішньої служби, мав спеціальне звання.

Таким чином, є безпідставними твердження відповідача стосовно нерозповсюдження на спірні правовідносини статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" № 208-VІІІ від 13 лютого 2015 року, внаслідок відсутності спеціального звання міліції у позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 червня 2021 року в справі №2340/3517/18.

Водночас у постанові від 12.08.2020 у справі № 822/472/17, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для виплати грошової допомоги уповноважено Міністерство внутрішніх справ України, а тому надання відповідачем спірної відмови свідчить про вирішення останнім віднесеного до компетенції Міністерства внутрішніх справ України питання про наявність чи відсутність підстав для проведення позивачу виплати одноразової грошової допомоги.

Також у постанові від 27.03.2020 у справі № 802/502/16-а, Верховний Суд зазначив про те, що обов`язок складання та надання до Міністерства внутрішніх справ України необхідних для призначення виплати одноразової грошової допомоги документів (висновок про можливість виплати, копія висновку службового розслідування) покладено саме на орган внутрішніх справ, до якого працівник міліції подав заяву про виплату допомоги.

Вирішуючи спірні правовідносини та враховуючи наявну правозастосовчу практику Верховного Суду, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що у порушення Порядку № 850 Регіональний сервісний центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), не вирішив заяву позивачки належним способом, а саме в 15-денний строк з дня реєстрації, не склав висновку щодо можливості проведення грошової допомоги (позитивний або негативний) та не подав до МВС України такий з відповідними документами.

Колегія апеляційного суду зазначає, що лише в компетенції МВС України належить вирішення питання про прийняття рішення про призначення, або про відмову в призначенні грошової допомоги. Саме МВС України зобов`язано надати оцінку обставинам того, що одноразова грошова допомога виплачується у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків. Тому сам лише зв`язок смерті у 2024 році із захворюванням, яке пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не є самостійною підставою для виплати грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Більше того, підставою для призначення та виплати спірної грошової допомоги є пов`язаність саме загибелі (смерті) працівника міліції, з виконання ним службових обов`язків, водночас з експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №2073 від 21.10.2024 вбачається лише пов`язаність захворювання з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відтак в зв`язку з наведеним вище, при прийнятті відповідного рішення за наслідком розгляду висновку щодо виплати грошової допомоги, МВС України слід врахувати такі аспекти.

Крім того, необґрунтованим є посилання скаржника на те, що позивач звернулася із заявою до якою долучено неповний пакет документів, оскільки це не було вказано скаржником як підставу для відмови в поданні документів для виплати одноразової грошової допомоги.

Зазначений підхід до правозастосування узгоджується з позицією Верховного Суду, яка наведена в постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 266/1226/17.

Також не є правильними доводи про не підтвердження витрат на професійну правову допомогу, оскільки представником позивача надано суду договір про надання правничої допомоги від 06.01.2025 №01-2025 укладений між позивачем та адвокатом Ходачинською Ю.Ю., додаткову угоду №1 від 06.01.2025 до договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 №01-2025 (а.с.18-19). Так додатковою угодою №1 від 06.01.2025 до договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 №01-2025 сторони погодили, що вартість виконаних робіт та наданих послуг (гонорар) адвоката становить 4000,00 грн.

Водночас суд першої інстанції, врахувавши критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретні обставини справи, щокрема її складності, важливість для сторін, необхідних процесуальних дій, дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Доводи апеляційної скарги, зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в справі № 140/172/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2025 року.