Справа № 520/7911/23
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №520/7911/23

адміністративне провадження №Зі/990/208/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Хохуляка В. В., Бившевої Л. І., Ханової Р. Ф. від участі у розгляді справи № 520/7911/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06 листопада 2024 року № 8 про нарахування пені у розмірі 208 864,42 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2025 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 520/7911/23 скасовано. Справу № 520/7911/23 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» неодноразово зверталося з касаційними скаргами до Верховного Суду.

Ухвалами від 13 серпня 2025 року, від 11 вересня 2025 року, від 29 вересня 2025 року касаційні скарги були повернуті заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

02 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» звернулось з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року у справі № 520/7911/23.

03 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» подало до суду касаційної інстанції заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В. В., Бившевої Л. І., Ханової Р. Ф. від участі у розгляді справи № 520/7911/23.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В.В., Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. від участі у розгляді справи № 520/7911/23 визнано необґрунтованою. Заяву передано для проведення автоматизованого розподілу для визначення судді для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Хохуляка В.В., Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. від участі у розгляді справи №520/7911/23.

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Хохуляка В.В., Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. від участі у розгляді справи №520/7911/23 передано на розгляд судді Шишову О.О.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву про відвід суддів та надаючи оцінку вищевикладеним доводам заявника, Верховний Суд виходить з такого.

За правилами статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Стаття 37 КАС України визначає підстави недопустимоті повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частин першої - третьої цієї статті 37 КАС України:

- суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

- суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

- суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Наведені заявником аргументи вказують на те, що підстави для відводу суддів у цьому випадку обґрунтовані пунктами 4, 5 частини першої статті 36 КАС України.

Щодо порушення Верховним Судом встановленого законом порядку автоматизованого розподілу справ.

Стаття 31 КАС України регулює порядок визначення складу суду.

За змістом частин першої -третьої цієї статті:

- визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

- справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою суддя-доповідач.

- персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.

Відповідно до пункту 2.3.39.7 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року №39 та погодженого наказом Державної судової адміністрації України від 29 листопада 2024 року №529 (далі - Положення про АСДС) передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо апеляційних та касаційних скарг (в тому числі й тих, які подані в рамках однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до суду апеляційної чи касаційної інстанції після визначення судді-доповідача у цій судовій справі якщо провадження не закінчено.

Результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 8), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду. Протокол передачі судової справи раніше визначеному судді роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи (пункт 2.3.42 Положення про АСДС).

Пунктом 2.3.12 вищезгаданого Положення передбачено, що збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.

Згідно з пунктом 1.3 розділу І Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді збори суддів касаційного суду (далі - збори суддів) для забезпечення здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначають особливості застосування Положення відповідними касаційними судами з урахуванням положень процесуального законодавства.

В пункті 2.12 цих же Засад визначено, що в разі коли відповідно до Положення передбачається передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу (складу суду), під раніше визначеним суддею-доповідачем (складом суду) слід розуміти суддю-доповідача (склад суду) відповідного касаційного суду.

Подібним чином питання розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді було врегульоване й Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25 (зі змінами та доповненнями), та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затвердженими постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року №8 (зі змінами).

Зокрема, за приписами пунктів 2.3.44 та 2.3.13 зазначеного вище Положення раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються, зокрема, апеляційні та касаційні скарги, що надійшли до суду відповідної апеляційної чи касаційної інстанцій після визначення судді-доповідача у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено.

Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.

Пунктом 1.3 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді визначалось, що збори суддів касаційного суду для здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначають у разі необхідності особливості застосування Засад відповідними касаційними судами з урахуванням положень процесуального законодавства.

На підставі зазначених норм Положення та Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду рішенням зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді від 22 липня 2024 року № 9 «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)» із змінами, внесеними рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2024 року № 19 та від 31 березня 2025 року № 11, вирішено, що передача апеляційних і касаційних скарг раніше визначеному судді-доповідачу в судовій справі здійснюється щодо всіх апеляційних і касаційних скарг, поданих у межах однієї судової справи, зокрема на різні судові рішення та ті, що подано повторно.

Цим же рішенням зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді, яке є чинним і підлягає застосуванню, передбачено, що в разі неможливості передачі судової справи раніше визначеному судді-доповідачу за правилами абзацу першого цього пункту (припинення повноважень щодо здійснення правосуддя на час надходження судової справи, звільнення з посади судді, перебування у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) така судова справа підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку, передбаченому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу та визначення складу суду у Верховному Суді.

На підставі вищезазначеного, Верховний Суд неодноразово вказував, що усі касаційні скарги, подані в межах однієї судової справи, зокрема, на різні судові рішення підлягають розподілу шляхом передачі їх передачі раніше визначеному судді-доповідачу (складу суду) відповідного касаційного суду. Виняток із цього правила можливий лише у випадках припинення повноважень щодо здійснення правосуддя на час надходження судової справи, звільнення з посади судді, перебування у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Такі випадки наведені у рішенні зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді від 22 липня 2024 року № 9 (зі змінами) за вичерпним переліком й лише у разі існування зазначених обставин відповідна судова справа підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку передбаченому Положенням та Засадами.

Отже, посилання позивача на заборону повторної участі суддів Хохуляка В.В. (головуючий суддя), Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. в розгляді адміністративної справи № 520/7911/23 є необґрунтованим, оскільки зазначені судді не беруть участі у вирішенні даної справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а постанова Верховного Суду від 13 лютого 2025 року, за наслідками якої прийнято оскаржувані у цій справі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року, не були скасовані.

Верховний Суд акцентує увагу й на тому, що розподіл справи в автоматизованому порядку здійснюється без участі та жодного втручання у таку процедуру будь - яких осіб, в тому числі й суддів відповідного суду.

У зв`язку з цим, колегія суддів, якій за результатом автоматизованого розподілу здійснена передача справи, не мала змоги жодним чином впливати на такий розподіл, а тому не могла навіть теоретично вчиняти які - небудь дії чи бездіяльність у такій процедурі.

Заяву про відвід судді щодо наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, позивач обґрунтовує таким:

1) прийняття тричі судом повторюваної, невмотивованої ухвали про повернення касаційної скарги, без чітких та зрозумілих причин, яка ігнорує доповнення та уточнення касаційної скарги, що є порушенням імперативів статей 332, 333 і 242 КАС та статей 55, 129 Конституції України, а також стандарту статті 6 Конвенції щодо вмотивованості і доступу до суду;

2) повторна участь тієї ж колегії Верховного Суду в тій самій справі після прийняття постанови про новий розгляд у першій інстанції, за обставин вчинення подальших шаблонних процесуальних дій щодо повернення скарги, породжує об`єктивно виправдані сумніви в її неупередженості та узгоджується з критеріями appearance of bias, сформульованими ЄСПЛ (Piersack v. Belgium (1982), De Cubber v. Belgium (1984)., Morice v. France [GC] (2015)).

Згідно з вимогою, визначеною у пункті 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (колегії суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Доказів упередженого відношення або необ`єктивності суддів Верховного Суду у справі №520/7911/23 заявником до заяви не додано, обставин, які б дійсно підтверджували такі доводи, у тексті заяви не наведено.

Фактично заявлений відвід вказаних суддів ґрунтується на припущеннях щодо порушень норм процесуального права при постановленні ухвал у цій справі, однак це не може свідчити про їх упередженість та/або необ`єктивність і за наведеними правилами процесуального закону не є підставою для їх відводу.

Відповідно до згаданих вище положень частини третьої статті 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Отже, положення статті 37 КАС України не містять застережень щодо розгляду тим самим суддею (колегією суддів) іншої касаційної скарги, після розгляду попередньої касаційної скарги у цій же справі. Тому розгляд колегією суддів у цьому складі попередньої касаційної скарги не є підставою для їх відводу відповідно до приписів статті 37 КАС України.

За таких обставин передбачені пунктом 4 частини першої статті 36 та статтею 37 КАС України підстави для відводу суддів Хохуляка В.В. (головуючий суддя), Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. відсутні.

Таким чином викладені у заяві доводи про те, що визначені судді у справі не можуть відповідати принципам неупередженості вважаю необґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях.

Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи суддів Хохуляка В.В. (головуючий суддя), Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. і викликали необхідність їх відводу, у заяві відсутні.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає, а, отже, у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ХКФ ЮНІСОФТ» про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Хохуляка В. В., Бившевої Л. І., Ханової Р. Ф. від участі у розгляді справи № 520/7911/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов