Справа № 140/9213/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

16 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9213/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бульбенюк Т.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Полетила П.С.,

представників відповідачів Луценко О.М., Гошка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2022, у цій справі позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України (далі ДФС України) від 30.07.2021 № 1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів (далі СЛЕД Міндоходів) з 02.08.2021, стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110462,22 грн, стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 1, а. с. 212-219, 263-266).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено в адміністративній справі № 140/9213/21 боржника з виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 № 6221/2022 ДФС України (ідентифікаційний код 39292197) на правонаступника Державну митну службу України (ідентифікаційний код 43115923) (далі ДМС України) (т. 2, а. с. 122-127).

Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 апеляційну скаргу ДМС України задоволено, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 140/9213/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено (т. 2, а. с. 170-175).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2023, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення відмовлено (т. 3, а. с. 7-10, 118-121).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі задоволено, зобов`язано відповідача (боржника) ДФС України в строк тридцять днів з дня отримання цієї ухвали подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02.08.2021, а також, у разі невиконання рішення суду, - відомості про керівника, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП), разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи (т. 3, а. с. 169).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 встановлено відповідачу (боржнику) ДФС України новий строк в тридцять днів з дня отримання цієї ухвали для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02.08.2021, а також, у разі невиконання рішення суду, - відомостей про керівника, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП), разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи (т. 3, а. с. 196-197).

04.03.2024 до суду поштовим зв`язком надійшов лист ДФС України від 30.01.2024 № 63000-01/270 «Щодо звіту про виконання рішення суду», з якого видно, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02.08.2021 не виконано (т. 3, а. с. 218-220).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 встановлено відповідачу (боржнику) ДФС України в особі заступника голови ДПС, голови комісії з реорганізації ДФС Тітарчука Михайла новий строк в п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02.08.2021 (разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи), а також, у разі невиконання рішення суду, - надання повних відомостей про заступника голови ДПС, голови комісії з реорганізації ДФС України Тітарчука Михайла, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП) (т. 3, а. с. 222-223).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду про накладення штрафу від 27.09.2024 заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу задоволено. Накладено на ОСОБА_2 керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф за невиконання рішення суду у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину суми штрафу, що становить 30280,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) половину суми штрафу, що становить 30280,00 грн. Зобов`язано відповідача (боржника) ДФС України подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02.08.2021 (разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи) до 01.11.2024 (т. 4, а. с. 108-110).

Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Стариченка М.П. задоволено частково. Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі №140/9213/21 скасовано в частині накладення на ОСОБА_2 , керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за невиконання рішення суду у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн та в цій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу в адміністративній справі №140/9213/21 відмовлено. В решті ухвалу залишено без змін (т. 4, а. с. 165-173).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено (т. 5, а. с. 98-101).

03.06.2025 суд постановив ухвалу, якою призначив до судового розгляду в порядку письмового провадження питання про встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу (т. 5, а. с. 107-108).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 в задоволенні заяви ДФС України про продовження строку на подання звіту відмовлено. Зобов`язано відповідача (боржника) ДФС України в особі голови комісії з реорганізації ДФС Шашенкова Я.О. подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02.08.2021 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Накладено на голову комісії з реорганізації ДФС ОСОБА_3 штраф за неподання звіту про виконання рішення суду у справі № 140/9213/21 в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн (т. 5, а. с. 152-153).

14.08.2025 до суду надійшла заява голови комісії з реорганізації ДФС України Шашенкова Я.О. про заміну божника з виконання виконавчого листа від 16.05.2022 № 6221/2022 ДФС України на правонаступника ДМС України (т. 5, а. с. 160-162).

Вказана заява обґрунтована тим, що частина адміністративної компетенції ДФС України перейшла до ДМС України, а ДФС України виключено з переліку органів виконавчої влади, для яких затверджено граничну чисельність працівників. Крім того, заява мотивована неможливістю допуску позивача до роботи на посаді після видання наказу ДФС України та ліквідацією СЛЕД Міндоходів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 вказану заяву призначено до судового розгляду (т. 5, а. с. 170).

В поданих до суду запереченнях (поясненнях) представники ДМС України та Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі СЛЕД Держмитслужби) вказали про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Зазначають, що відповідач ДФС України перебуває у стані припинення, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ДФС України в Єдиному державному реєстрі відсутній, а тому заміна ДФС України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення (т. 5, а. с. 178-180, 205-209).

Представник позивача адвокат Полетило П.С. подав до суду письмові пояснення, у яких заяву про заміну сторони виконавчого провадження підтримав (т. 5, а. с. 218-222, т. 6, а. с. 66-67).

10.09.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 1119 «Про внесення зміни до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 р. № 395», відповідно до якої на часткову зміну пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 р. № 395 «Питання Державної податкової служби» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 41, ст. 1444; 2025 р., № 30, ст. 2028) затверджено головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби заступника Голови Державної податкової служби Лисеюка Сергія Миколайовича, увільнивши від виконання цих обов`язків ОСОБА_3 .

У зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2025 № 1119 головою комісії з реорганізації ДФС України Лисеюка С.М., з метою з`ясування його правової позиції щодо поданої заяви та забезпечення реалізації ним процесуальних прав, розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження було відкладено ухвалою суду від 30.09.2025 (т. 6, а. с. 54-55).

В судовому засіданні представник комісії з реорганізації ДФС України Гошко В.І. заяву про заміну сторони виконавчого провадження підтримав.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника Полетила П.С., які підтримали заяву про заміну сторони виконавчого провадження, пояснення представника відповідача ДМС України Луценко О.М., яка заперечила проти задоволення заяви, суд дійшов таких висновків.

За приписами частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 18.12.2018 № 1200 (далі Постанова № 1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу (пункт 1); установлено, що: Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок); Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства; Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності; забезпечення діяльності Державної податкової служби та Державної митної служби у 2018 та 2019 роках здійснюватиметься в межах видатків, передбачених Державній фіскальній службі; Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної митної служби» від 04.12.2019 № 217-р (далі - Розпорядження № 1217-р) Урядом вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 р. Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа № 524/4478/17) та від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/348/19.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20.07.2004) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

У цьому ж Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України, з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2015, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006, заява № 30779/04).

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Згідно із частинами першою, другою статті 65 Закону № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання роботодавцем про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18, від 20.10.2022 у справі № 160/12318/21, від 25.01.2023 у справі № 359/4426/21, від 09.04.2025 у справі № 620/5154/24.

Суд звертає увагу, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів (шляхом видання наказу/розпорядження про поновлення стягувача на роботі та допущення його до фактичного виконання трудових обов`язків) ні у добровільному, ні у примусовому порядку не виконується уже понад три роки, що є неприпустимим для правової держави, якою Україна проголошена статтею 1 Конституції України, та свідчить про порушення державою своїх конвенційних зобов`язань.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1, до якого включено Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень ДФС, та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2, відповідно до якого Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Міндоходів (орган Міндоходів, який реорганізується) приєднано до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідь № 1896464 від 15.10.2025) СЛЕД Міндоходів () припинено (т. 6, а. с. 92-93).

Наказом ДФС України від 25.01.2017 № 39 «Про перейменування деяких територіальних органів ДФС» перейменовано Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень ДФС - на Департамент податкових та митних експертиз ДФС.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» від 02.10.2019 № 858 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1, до якого включено Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2 (Департамент податкових та митних експертиз ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби), установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповіді № 1896434, № 1896426 від 15.10.2025) Департамент податкових та митних експертиз ДФС () перебуває в стані припинення (т. 6, а. с. 90-91), а СЛЕД Держмитслужби () зареєстроване як юридична особа (т. 6, а. с. 88-89).

Підпунктом 14 пункту 11 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 (далі Положення № 227), передбачено, що Голова Держмитслужби: призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, у тому числі у разі покладення обов`язків за вакантними посадами, призначає на посаду та звільняє з посади керівників митних постів, укладає та розриває з ними контракти про проходження державної служби у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, затвердженого наказом ДМС України від 23.10.2019 № 18 (т. 6, а. с. 27-38) (далі Положення № 18), Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі СЛЕД) є спеціалізованим територіальним органом Державної митної служби з питань експертизи та досліджень у системі територіальних органів Державної митної служби, який підпорядковується Державній митній службі України (далі Держмитслужба).

Відповідно до пункту 10 Положення № 18 СЛЕД очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Держмитслужби за погодженням з Міністрів фінансів України, у тому числі у разі покладення обов`язків за вакантною посадою. Начальник СЛЕД може мати заступників, які призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Держмитслужби за погодженням з Міністром фінансів України, у тому числі у разі покладення обов`язків за вакантною посадою.

Отже, з аналізу Положень № 227 та № 18 можна дійти висновку, що саме голова ДМС України призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, до яких належить СЛЕД Держмитслужби, яка є правонаступником СЛЕД Міндоходів (органу, з посади заступника начальника якого позивача було звільнено та поновлено за рішенням суду від 13.05.2022 у цій справі).

Відтак, суд погоджується із доводами заявника голови комісії з реорганізації ДФС України про те, що частина адміністративної компетенції ДФС України перейшла до ДМС України. Зокрема, повноваження щодо призначення на посади та звільнення з посад керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, до яких належить СЛЕД Держмитслужби, перейшли до голови ДМС України. Суд бере до уваги доводи заявника про те, що ДФС України не має повноважень на поновлення прав позивача з виконання рішення суду від 13.05.2022 у цій справі у спосіб: 1) видання наказу/розпорядження про поновлення стягувача на роботі; 2) допущення його до фактичного виконання трудових обов`язків.

З огляду на це, суд вважає, що права та обов`язки боржника з виконання рішення суду від 13.05.2022 у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів перейшли до ДМС України, оскільки саме голова ДМС України наділений компетенцією на призначення на посаду та звільнення з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, до яких належить СЛЕД Держмитслужби, яка є правонаступником СЛЕД Міндоходів (органу, з посади заступника начальника якого позивача було звільнено та поновлено за рішенням суду від 13.05.2022 у цій справі).

Обов`язок повного та ефективного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів (шляхом: 1 - видання наказу/розпорядження про поновлення стягувача на роботі; 2 - допущення його до фактичного виконання трудових обов`язків), на думку суду, перейшов до ДМС України.

При вирішенні заяви суд також враховує надані у судовому засіданні пояснення представника комісії з реорганізації ДФС України Гошка В.І. щодо неможливості виконання рішення суду у цій справі з огляду на відсутність штатного розпису, кошторису, бюджетного фінансування ДФС України та владних повноважень (в т. ч. щодо призначення на посаду та звільнення з посад керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби).

Міністерство фінансів України листом від 29.07.2022 № 16030-06-7/16563 повідомило орган державної виконавчої служби про відсутність можливості виконати рішення суду з огляду на: проходження ДФС України процесу припинення шляхом реорганізації; виключення ДФС України з переліку органів виконавчої влади, для яких затверджено граничну чисельність працівників; звільнення всіх співробітників ДФС та її територіальних підрозділів, у тому числі, які входили до складу комісії з реорганізації ДФС, станом на 01.01.2022; затвердження нового голови комісії з реорганізації ДФС, яким проводиться робота щодо оновлення персонального складу комісії з реорганізації ДФС та її територіальних органів, а також щодо збору інформації в частині виконання Плану заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС, який передбачав виконання вимог Постанови № 1127 щодо передачі документів з кадрових питань (особового складу) на зберігання до Державної архівної служби України; не передбачення Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та розписом Державного бюджету України на 2022 рік видатків у 2022 році на утримання ДФС та її територіальних підрозділів (т. 2, а. с. 76).

Аналогічні обставини неможливості виконання саме комісією з реорганізації ДФС України рішення суду від 13.05.2022 у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів викладені у звіті голови комісії з реорганізації ДФС України Лисеюка С.М. (т. 6, а. с. 80-82).

Стосовно доводів представників ДМС України та СЛЕД Держмитслужби про те, що заміна у цій справі боржника може мати місце виключно у випадку фактичного вибуття ДФС України унаслідок припинення (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 803/172/16, від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 та ін.), то суд зазначає, що у цій справі із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні звернувся не стягувач, а боржник, який звернення до суду обґрунтував неможливістю виконання рішення суду у зв`язку із відсутністю необхідних владних повноважень, а саме щодо призначення на посаду та звільнення з посад керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, які перейшли до ДМС України.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України, судової практики Конституційного Суду України, Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що оскільки боржник ДФС України на цей час хоча і перебуває в стані припинення, проте вказаний боржник не наділений владними повноваження щодо призначення на посаду та звільнення з посад керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, тому процесуальний обов`язок повного та ефективного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів (шляхом видання наказу/розпорядження про поновлення стягувача на роботі та допущення його до фактичного виконання трудових обов`язків), на думку суду, перейшов до компетенції ДМС України. При цьому, враховуючи, що держава та її органи є відповідальними за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них, тому обов`язок щодо відновлення порушених прав позивача шляхом виконання вказаного рішення суду повинен бути покладений на орган, компетентний відновити такі права (у цьому випадку ДМС України), і такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права та принципу обов`язковості виконання судового рішення (що також є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України).

Відтак, з урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну боржника.

Керуючись статтями 243, 248, 379 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити в адміністративній справі № 140/9213/21 боржника з виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року № 6221/2022 - Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код 39292197) на правонаступника Державну митну службу України (ідентифікаційний код 43115923).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх

Повний текст ухвали складений 21 жовтня 2025 року