Справа № 160/8962/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуСправа №160/8962/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить:

- визнати дії відповідача протиправними та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладене у протоколі від 28.02.2025 № 28, про відмову у наданні ОСОБА_1 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаному, який зайнятий доглядом за хворою матір`ю дружини, яка за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаному, військовозобов`язаному, який зайнятий доглядом за хворою матір`ю дружини, яка за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду;

- стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у лютому 2025 року він звернувся із заявою до відповідача про оформлення йому на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у порядку, визначеною постановою КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі Порядок №560), довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Проте, рішенням комісії відповідача, оформленим протоколом від 28.02.2025 №28, позивачу було відмовлено у наданні відстрочки за вказаних підстав з формулюванням: «у зв`язку з відсутністю документа, підтверджуючого неможливість здійснення догляду донькою за матір`ю». Позивач не погоджується з вказаною відмовою, вважає її протиправною, з огляду на те, що позивач має дружину та сина, які з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України з метою забезпечити безпеку неповнолітньої дитини виїхали за кордон. У Королівстві Нідерланди дружина з сином отримали тимчасовий захист як біженці на період до кінця військового стану в Україні відповідно до Директиви ради ЄС 2001/55/ЄС «Про мінімальні стандарти для надання тимчасового захисту у разі масового напливу переміщених осіб та про заходи, що сприяють збалансованості зусиль між державами-членами щодо прийому таких осіб» та Імплементаційного рішення Ради ЄС 2022/382 від 04.03.2022. Тимчасовий захист у статусі біженців не дозволяє дружині разом із неповнолітнім сином повернутися в Україну тим більше, що проживати за місцем їх фактичного проживання стає все небезпечніше, внаслідок обстрілів та повітряних атак окупаційних військ рф, які посилюються. Мати дружини ОСОБА_2 через поганий стан здоров`я (не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися) потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією висновку ЛКК від 04.02.2025 №81. За спільною домовленістю між подружжям дружина має забезпечити безпеку сина, а чоловік піклується про догляд за хворою матір`ю дружини. На підтвердження фактичного догляду за матір`ю дружини комісією сільської ради с. Таранове складено Акт про встановлення факту здійснення догляду від 13.02.2025, яким було встановлено, що позивач проживає разом з матір`ю дружини і що саме він здійснює постійний догляд за нею. Разом із заявою про надання відстрочки позивачем було надано всі вищевказані документи, що підтверджують його право на відстрочку, відповідачу. Однак, на переконання позивача, такі документи безпідставно не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення. Позивач зазначив, що поняття «відсутність» інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати догляд за хворими батьками припускає не лише відсутність взагалі таких членів сім`ї, а і відсутність в конкретний момент часу, фізичну відсутність через перебування у віддаленому місці (за кордоном) внаслідок чого не можливо фізично здійснювати догляд за хворими батьками. Так, позивач не погоджується з прийнятим рішенням відповідачем, відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.04.2025р. відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд даної справи було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначена ухвала суду разом з адміністративним позовом була направлена та отримана відповідачем у його електронному кабінеті 27.03.2025р. (адміністративний позов) та 03.04.2025р. (ухвала суду), що є належним повідомленням відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи згідно до вимог ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявними у справі.

Також, зазначеною ухвалою суду у відповідача було витребувано копію протоколу від 28.02.2025 №28 про відмову у наданні відстрочки позивачеві у порядку ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідна копія Протоколу від 28.02.2025р. №28 на вимогу згаданої вище ухвали суду засобами електронного зв`язку була надана відповідачем тільки 14.10.2025р.

Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 02.04.2025р., відзиву на позов суду не надав без поважних причин.

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає підстави достатніми для розгляду справи без відзиву на позов за наявними у справі матеріалами з урахуванням вимог ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із великим навантаженням, перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці, що об`єктивно унеможливлювало судовий розгляд справ у згаданий період, ухвалою суду від 20.10.2025р. судовий розгляд даної справи на підставі ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України було продовжено до 20.10.2025р.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 20.10.2025р., тобто у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи копій документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин України ОСОБА_1 (позивач у справі), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо-переміщеною особою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний з 05.02.2025р., що підтверджується інформацією, яка міститься у копії паспорта позивача серії НОМЕР_1 від 02.02.2001р., копії військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 30.10.1990р. та копії Довідки від 14.09.2016р. № про взяття на облік, як внутрішньо-переміщеної особи, наявних у справі.

Як встановлено судом зі змісту позову, позивач здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 - матір`ю його дружини ОСОБА_3 , яка не має можливості здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю через те, що проживає у Королівстві Нідерланди, до кінця військового стану повернутися до України не має змоги про що свідчать копії свідоцтва про укладення шлюбу позивача, свідоцтва про народження дружини позивача ОСОБА_4 , копії консультативного висновку ЛКК №81 від 04.02.2025р., копії довідки про склад сім`ї позивача від 03.02.2025р. №04/03.1-11, копії Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 13.02.2025р., копії медичного висновку про наявність у ОСОБА_2 порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о від 04.02.2025р. та копії заяви ОСОБА_3 оформленої у встановленому порядку.

У лютому 2025р. позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. №560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У відповідь на вищенаведену заяву позивача, відповідачем Повідомленням від 04.02.2025р. за №1662 позивачеві було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період згідно протоколу від 27 лютого 2025р. № 28 комісії з причин: в зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує можливість догляду донькою за матір`ю.

Наведене рішення про відмову позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом від 27 лютого 2025р. №28 є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, цим же Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено проведення загальної мобілізації.

На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із положенням п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі Порядок №560) передбачена процедура надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно із п. 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Пунктом 58 Порядку №560 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

За приписами підпункту 9 Додатку 5 до Порядку №560 передбачено, що для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), до заяви додаються, зокрема, документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка) п.58-1 Порядку №560, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З аналізу вищенаведених норм права слідує, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка надається в установленому порядку на підставі заяви військовозобов`язаного та доданих підтвердних документів за результатами розгляду якої, спеціально створена комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 приймає рішення, яке оформлюється протоколом, про надання або відмову у наданні військовозобов`язаному відстрочки.

При цьому, вказаним Порядком №560 на військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом, зокрема, за матір`ю дружини, під час подання заяви на відстрочку з наведених підстав, покладено обов`язок до згаданої заяви додати документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною або іншим працездатним членом сім`ї.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи копій документів, позивач є особою, який здійснює постійний догляд за матір`ю своєї дружини ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду, про що свідчать копія свідоцтва про народження дружини позивача ОСОБА_5 від 04.12.1974р., копія свідоцтва про укладення шлюбу між позивачем та ОСОБА_6 від 12.03.1993р., копія довідки від 03.02.2025р. №04/03-1-11 про склад сім`ї позивача, копія консультативного висновку ЛКК №81 від 04.02.2025р. про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, копія Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 13.02.2025р. та копія Висновку КНП «Васильківський центр первинної медико-соціальної допомоги» Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області без номера, від 04.02.2025р. за формою №080-4/о, наявних у справі.

Також до позову позивачем була додана копія заяви дружини позивача ОСОБА_3 про те, що вона з початку повномаштабного вторгнення рф на територію України з метою забезпечення безпеки дитини разом з неповнолітнім сином виїхала за кордон, проживає у Королівстві Нідерланди, користується статусом біженця, що не дозволяє їй повернутися в Україну, що підтверджено копією відповідної наведеної заяви.

Факт подання вищенаведених перелічених документів до заяви позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, у тому числі, і заяви дружини позивача ОСОБА_3 щодо проживання її за кордоном та неможливість через ці обставини здійснення догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , підтверджений також і змістом копії Протоколу №28 від 27.02.2025р.

Разом з тим, зі змісту оспорюваного рішення вбачається, що при прийнятті оспорюваного рішення, оформленого Протоколом №28 від 27.02.2025р., про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову за мобілізацією, вказаній заяві дружини позивача ОСОБА_3 про неможливість постійного догляду за своєю матір`ю через проживання її за кордоном жодної вмотивованої оцінки надано не було (зміст копії згаданого Протоколу відповідного обґрунтування та підстав не врахування цієї заяви не містить).

А відтак, без врахування обставин, викладених у вказаній заяві дружини позивача ОСОБА_3 щодо неможливості нею здійснення постійного догляду за своєю матір`ю через проживання її за кордоном, відмова відповідача про надання позивачеві відстрочки від призову за мобілізацією, оформлена вищенаведеним Протоколом №28 від 27.02.2025р. з причин «у зв`язку з відсутністю документа, підтверджуючого неможливість догляду донькою за матір`ю» є необґрунтованою та передчасною.

Враховуючи аналіз вищенаведених встановлених судом обставин та приписів чинного законодавства у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до заяви такого документу, а саме: заяви дружини позивача ОСОБА_3 щодо неможливості здійснення нею догляду за своєю матір`ю через перебування/проживання за кордоном з неповнолітнім сином, яка безпідставно не була врахована відповідачем при розгляді заяви позивача, оспорюване рішення, оформлене Протоколом №28 від 27.02.2025р., про відмову позивачеві у наданні відстрочки за мобілізацією з підстав (причин) «у зв`язку з відсутністю документа, підтверджуючого неможливість догляну донькою за матір`ю» є протиправним, тому таке рішення підлягає скасуванню.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем у ході судового розгляду справи відзиву на позов не було надано без поважних причин, а також і не було наведено жодних підстав та не надано суду доказів, які б свідчити про правомірність та обґрунтованість прийняття оспорюваного рішення комісії відповідача про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформленого протоколом №28 від 27.02.2025р., з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм чинного законодавства.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що зі змісту протоколу №28 від 27.02.2025р. видно, що додатками до заяви позивача була, зокрема, довідка про місце перебування сестри за кордоном (п.47 протоколу), проте, вирішальна частина цього протоколу містить інший висновок, а саме: відсутність документа, що підтверджує неможливість догляду донькою за матір`ю, що суперечить поданим документам, зазначеним у згаданому п.47 протоколу, тобто, питання наявності сестри у позивача відповідачем не досліджувалось, що додатково свідчить про необґрунтованість та передчасність прийняття оспорюваного рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень, рішення про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформленого протоколом №28 від 27.02.2025р., з підстав/причин: «у зв`язку з відсутністю документа, підтверджуючого неможливість догляну донькою за матір`ю», суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного рішення діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що при прийнятті оспорюваного рішення про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформленого протоколом № 28 від 27.02.2025р., відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасування.

Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, то в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням приписів ч.2 ст.9, абз.2 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту).

При цьому, адміністративним судом враховується і те, що у відповідності до вимог частини 3 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування, зокрема, індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта ладних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

А згідно абз. 2 ч.4 ст.245 згаданого Кодексу, встановлено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи наведене та те, що оспорюване рішення, оформлене Протоколом №28 від 27.02.2025р., про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову за мобілізацією суб`єктом владних повноважень (відповідачем у справі) було прийняте без урахуванням усіх обставин, які мають значення для його прийняття, а саме: без урахування заяви дружини позивача ОСОБА_3 щодо неможливості здійснення нею догляду за своєю матір`ю ( ОСОБА_2 ) через перебування/проживання за кордоном з неповнолітнім сином, яка безпідставно не була врахована відповідачем при розгляді заяви позивача, адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, які, у даному питанні мають свободу розсуду у прийнятті таких рішень, зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ з урахуванням правових висновків, наведених у даному судовому рішенні, з виходом за межі позовних вимог у цій частині згідно до вимог ч.2 ст.9 наведеного Кодексу.

Тому, судом у межах даного спору не надається правова оцінка вказаному вище доказу, а саме: змісту заяви дружини позивача ОСОБА_3 щодо неможливості здійснення нею догляду за своєю матір`ю ( ОСОБА_2 ) через перебування/проживання за кордоном з неповнолітнім сином, оскільки надання оцінки такій заяві під час надання позивачеві відстрочки від призову за мобілізацією віднесено до дискреційних повноважень відповідача.

З огляду на викладене, відповідачеві при повторному розгляді заяви позивача про надання йому відстрочки слід врахувати викладені обставини та згаданій вище заяві дружити позивача ОСОБА_3 про неможливість здійснення догляду за своєю матір`ю ( ОСОБА_2 ) через проживання за кордоном разом з неповнолітнім сином, доданої позивачем до його заяви про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією, слід надати відповідну правову оцінку та прийняти вмотивоване рішення з даного питання з урахуванням висновків, викладених у даному судовому рішенні.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Між тим, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягають, оскільки в даних спірних правовідносинах судом було встановлено, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень було прийняте рішення, оформлене протоколом №28 від 27.02.2025р. про відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову за мобілізацією, яке має вплив на права та інтереси позивача, а відтак, саме визнання протиправним і скасування оспорюваного рішення призведе до відновлення порушеного права позивача, що є належним та ефективним способом захисту, визначеного ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

А отже, у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправними дій відповідача позивачеві слід відмовити.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з урахуванням правових висновків, наведених у даному судовому рішенні, з виходом за межі позовних вимог у цій частині згідно до вимог ч.2 ст.9 наведеного Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції про сплату №4712-4066-0967-2175 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 484 грн. 48 коп., виходячи із розрахунку: 1211,20 грн. х 0,8/2.

Керуючись статтями ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 52, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене Протоколом №28 від 27 лютого 2025 року, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як військовозобов`язаному, який зайнятий доглядом за хворою матір`ю дружини, яка за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду).

Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) - повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як військовозобов`язаному, який зайнятий доглядом за хворою матір`ю дружини, яка за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду), з урахуванням правових висновків, наведених у даному судовому рішенні, згідно до вимог абз.2 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва