Справа № 300/7611/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7611/24 пров. № А/857/31912/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С.М.
суддів -Гуляка В.В.
Ільчишин Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 300/7611/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМогила А.Б.
дата складання повного тексту рішенняне зазначено

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У жовтні 2024 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) у якій позивачка просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.09.2024 № 49;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати з 23.08.2024 року період роботи з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року та період навчання з 01.09.1986 року по 11.07.1987 року до пільгового стажу за Списком № 2, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 23.08.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 300/7611/24 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.09.2024 № 49 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до її пільгового стажу за Списком № 2 період навчання з 01.09.1986 по 11.07.1987 та період роботи з 16.07.1987 по 29.09.1998.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 23.08.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що позивачка не має необхідного пільгового стажу за Списком № 2, оскільки довідка про підтвердження пільгового стажу не відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, а саме відсутній підсумок стажу, не вірно зазначено назву розділу та посилання на Закон. У довідках зазначені різні періоди роботи позивачки зі шкідливими і важкими умовами праці.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлявся шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У трудовій книжці позивачки є відомості про стаж роботи позивачки на посаді оператора прецизійної фотолітографії з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року. А тому, на думку суду, відповідач протиправно посилався на певні неточності у довідках про підтвердження трудового стажу позивачки.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка 23.08.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

30.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло рішенням № 49, яким відмовило позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

17.09.2024 позивачка повторно звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, долучивши при цьому додаткові документи.

25.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняло рішення № 49, яким відмовило позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. У цьому рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи, згідно з довідками від 07.05.2024 № 215 та № 239, оскільки, в них вказані різні періоди роботи. Крім цього, довідка від 07.05.2024 № 239 не відповідає вимогам додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, оскільки відсутній підсумок стажу, невірно зазначено назву розділу та посилання на статтю Закону.

В цьому ж рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки становить 37 років 5 місяців 9 днів, стаж роботи за Списком № 2 не зарахований.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачка звернулася до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Як видно із спірного рішення, відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із тих підстав, що позивачка не має достатнього для призначення пенсії пільгового стажу.

До пільгового періоду роботи позивачки відповідач не зарахував періоди роботи посаді оператора прецизійної фотолітографії у ПАТ «Родон» з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року та період навчання з 01.09.1986 року по 11.07.1987 року у професійно-технічному училищі № 13 м. Івано-Франківська.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 років 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року і при страховому стажі роботи не менше 24 років і 6 місяців, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, виходячи із наведених вище норм права, пенсія за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 54 років і 6 місяців при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Що стосується доводів відповідача про не зарахування позивачці пільгового стажу роботи, на тій підставі, що довідка про пільговий стаж роботи не відповідає додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Апеляційний суд, на підставі записів у трудовій книжці, встановив, що позивачка 16.07.1987 року по 29.09.1998 року працювала на посаді оператора прецизійної фотолітографії у ПАТ «Родон».

Разом з тим, у трудовій книжці позивачки відсутні відомості про роботу у цей період повний робочий день із шкідливими і важкими умовами праці та відомості про атестацію робочого місця.

Із цією метою подаються уточнюючі довідки відповідно до Порядку № 637.

Позивачка надала відповідачу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці № 215 від 07.05.2024 року, № 239 від 07.05.2024 року та довідку № 216 від 07.05.2024 року.

Як видно із довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці № 215 від 07.05.2024 року та № 239 від 07.05.2024 року позивачка працювала повний робочий день на заводі «Позитрон» (ПАТ Родон») на посаді оператора прецизійної фотолітографії з 14.11.1986 року по 21.08.1992 року. У довідці № 216 від 07.05.2024 року уточнено, що позивачка працювала на вказаній посаді з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року.

Сторони не заперечують, що посада на якій працювала позивачка передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що згідно з п.4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, не підтвердилось право на пільгову пенсію, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

У пункті 4.2 Порядку № 383 зазначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п. 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку КМУ № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку КМУ № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 10.07.2018 у справі №227/545/17.

Як зазначено у довідках ПАТ Родон» посада оператора прецизійної фотолітографії посада на якій працювала позивачка не атестована.

Однак, зважаючи на наведені вище норми, позивачка не несе відповідальності за не проведення атестації роботодавцем її робочого місця, яке передбачене Списком № 2.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що стаж роботи позивачки з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року на посаді оператора прецизійної фотолітографії у ПАТ «Родон» необхідно зарахувати до пільгового стажу.

Що стосується зарахування періоду навчання позивачки з 01.09.1986 року по 11.07.1987 року у професійно-технічному училищі № 13 м. Івано-Франківська, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Апеляційний суд встановив, що з 01.09.1986 по 11.07.1987 позивачка навчалася в Івано-Франківському професійно-технічному училищі № 13 за професією оператор прецизійної фотолітографії, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 від 11.07.1987.

Після закінчення навчання з 16.07.1987 працювала на заводі «Позитрон» оператором прецизійної фотолітографії.

Отже, після закінчення навчання позивач, протягом трьох місяців, позивачка зайняла посаду за здобутою професією, що дає право на врахування часу навчання до пільгового стажу за Списком № 2.

За таких обставин, відповідач протиправно не зарахував позивачці до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 період навчання з 01.09.1986 по 11.07.1987 та період роботи з 16.07.1987 по 29.09.1998.

При цьому, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії на пільгових умовах, зважаючи на те, що до повноважень відповідача входить обчислення стажу та призначення пенсії.

Оскільки відповідач ще не обчислив пільговий стаж позивачки, який суд зобов`язав зарахувати, то у апеляційного суду немає підстав наперед зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Тому, суд першої інстанції припустився помилки, вважаючи, що у спірних правовідносинах відповідач позбавлений дискреційних повноважень щодо призначення пенсії.

Таким чином апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 25.09.2024 № 49;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 17.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу роботи позивачки за Списком № 2 період роботи на посаді оператора прецизійної фотолітографії у ПАТ «Родон» з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року та період навчання в Івано-Франківському професійно-технічному училищі № 13 з 01.09.1986 по 11.07.1987.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені з порушенням норм матеріального.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про задоволення/ відмову у задоволенні позову.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених позивачкою у даній справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та адміністративного позову, суд присуджує на користь позивачки судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи видно, що позивачка понесла витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді сплати судового збору у сумі 1211,20 грн суді першої інстанції.

Як наслідок, суд присуджує за рахунок бюджетного фінансування відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. як за одну немайнову вимогу.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 300/7611/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.09.2024 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 період роботи на посаді оператора прецизійної фотолітографії у ПАТ «Родон» з 16.07.1987 року по 29.09.1998 року та період навчання в Івано-Франківському професійно-технічному училищі № 13 з 01.09.1986 по 11.07.1987.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк