Справа № 280/1517/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1517/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Сіпака А.В.) в адміністративній справі №280/1517/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.01.2025 року №57;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1991 по 31.12.1997 роки згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.10.1983 року та призначити пенсію за віком з 06.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про незгоду з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. Так до страхового стажу позивача не був зарахований період роботи до страхового стажу відповідно до записів трудової книжки и НОМЕР_1 від 12.10.1983 року, з 01.04.1991 по 29.05.2009, у зв`язку з недотриманням вимог п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка була чинна на той час, а саме у графі 3 розділу "Відомості про роботу", як заголовок не зазначено повне найменування підприємства. При цьому зазначає, що згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.02.2025 року, частково стаж зараховано за період з 01.01.1998 по 29.05.2009 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Відтак, незарахований період роботи з 01.04.1991 по 31.12.1997 року, який становить 6 років 9 місяців. Вважає, рішення відповідача необґрунтованим та таким, що прийнято без врахування всіх норм законодавства та чисельної судової практики.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.01.2025 року №57 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1991 по 31.12.1997 згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.10.1983.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Відповідачем - ГУ ПФУ в Запорізькій області на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Так відповідач внаслідок розгляди заяви про призначення пенсії з доданими до неї документів, не здійснив зарахування позивачці її період роботи з 01.04.1991 по 31.12.1997, оскільки не дотримані вимоги п. 2,13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка була чинна на той час, а саме у графі 3 розділу «Відомості про роботу», як заголовок не зазначено повне найменування підприємства. Відповідач вважає, що такі висновки не спростовані під час розгоїляду справи. Крім того, оскільки призначення та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважене лише на розгляд конкретної заяви позивача на прийняття відповідного рішення у відповідності до п. 4.2. Порядку № 22-1, на підставі чого Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не наділене повноваженнями щодо виконання рішення суду, оскільки позивач проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що рішення суду прийнято обґрунтовано, з урахуванням доводів учасників справи та поданих доказів.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою та документами для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду заяви позивача, 13.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області прийняло рішення №57 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Страховий стаж особи складає 26 років 06 місяців 23 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.10.1983 з 01.04.1991 по 29.05.2009, у зв`язку з недотриманням вимог п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка була чинна на той час, а саме у графі 3 розділу "Відомості про роботу", як заголовок не зазначено повне найменування підприємства.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.02.2025 року, в якому також вказано про те, що частково стаж зараховано за період з 01.01.1998 по 29.05.2009 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком при цьому не здійснення зарахування спірних періодів роботи до страхового, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Так позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови задоволених позовних вимог, а отже колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядає справу та рішення суду першої інстанції в частині доводів апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 308 КАС України.

Переглядаючи судове рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так спірним у справі не здійснення зарахування до страхового стажу періоди роботи позивачки згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.10.1983 з 01.04.1991 по 29.05.2009, у зв`язку з недотриманням вимог п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка була чинна на той час, а саме у графі 3 розділу "Відомості про роботу", як заголовок не зазначено повне найменування підприємства.

На момент заповнення трудової книжки позивача була чинна Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до п.2.2 розділу 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. В трудову книжку вносяться: дані про робітника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.

Пунктом 2.3. розділу 2 Інструкції №162 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні повністю відповідати тесту наказу (розпорядження).

З кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) в трудову книжку про прийом на роботу, переводах на іншу постійну роботу і звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки під підпис в особовій картці (п.2.4. розділу 2 Інструкції).

2.13. У графі 3 розділу " Відомості про роботу " як заголовка пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, провадяться: для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників - відповідно до найменувань посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 12.10.1983 ОСОБА_1 встановлено, що вона була заповнена за першим місцем роботи відповідальними особами Військової частини № НОМЕР_3 де і працювала в період з 10.10.1983 по 29.05.2009. Згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 від 12.10.1983 за №7-12, позивачку 01.04.1991 року було прийнято на посаду фармацевта медичноого пункту, з 19.02.1992 року переведено на посаду молодшої медсестри медункту, з 01.06.1994 року переведено на посаду фармацевта медичноого пункту (з лазаретом), з 01.05.2006 року присвоєно 8-й розряд 2 категорія фармацевта, з 02.06.2009 року присвоєно 9-й розряд 1 категорія фармацевта та 29.05.2009 року було звільнено за власним бажанням. Вказані записи містять дату прийому та звільнення з роботи, номери та дати наказів, відбиток печаток підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова відповідача у призначенні пенсії на віком з підстав не здійснення зарахування спірного періоду її роботи до страхового стажу позивачки згідно трудової книжки, є формальною.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також, колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

З огляду на встановлені обставини та надану правову оцінку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача є протиправним та необґрунтованим, а отже підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1991 по 31.12.1997 згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.10.1983.

Щодо доводів скаржника про те, що він не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , у тому числі за рішенням суду, оскільки останній не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, колегія суддів зазначає наступне.

Так враховуючи приписи пункту 4.2 розділу IV Порядку у подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, свідчить про те, що рішення про призначення пенсії приймає той орган, що визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення пенсії вчиняє саме даний територіальний підрозділ Пенсійного фонду України. Натомість на територіальний підрозділ Пенсійного фонду України за місцем реєстрації (проживання) особи, після прийняття рішення про призначення пенсії та отримання електронної пенсійна справи через засобами програмного забезпечення.

Таким чином є правильні висновки суду першої інстанції, що дії щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до її страхового стажу та повторного розгляду заяви про призначення пенсії належить вчинити саме ГУ ПФУ в Запорізькій області, якому за принципом екстериторіальності передано на розгляд заяву позивача від 06.01.2025 року про призначення пенсії.

Приписи ст. 47 Закону №1058 визначають лише те, що пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, а суд не зобов`язував відповідача здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстави для скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року в адміністративній справі №280/1517/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак