Справа № 2а-16181/12/2670
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю

21 жовтня 2025 року 2а-16181/12/2670

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Хадєєвої А.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1

представник позивача Оксюта В.О., Савченко В.М.

представник відповідача 1 не з`явився,

представник відповідача 2 не з`явився,

представник третьої особи 1- не з`явився,

представник третьої особи 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Міністерства оборони України (далі-відповідач-1, Міноборони), Міністра оборони України (далі-відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просив:

визнати протиправними дії та бездіяльність Міністра оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання;

зобов`язати Міністерство оборони України та Міністра оборони України забезпечити реалізацію законного права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання "полковник";

зобов`язати Міністерство оборони України та Міністра оборони України вжити дієвих заходів щодо забезпечення реалізації права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання в м. Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, грошової компенсації чи надання кредиту для його будівництва за його вибором;

зобов`язати відповідача забезпечити позивача та його сім`ю житлом для постійного проживання в м. Києві невідкладно - на черговому засіданні житлової комісії гарнізону м. Києва або при поступленні такого. Завірену копію рішення чергового засідання житлової комісії гарнізону м. Києва надати позивачу.

вжити дієвих заходів на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання та зобов`язати забезпечити позивача та його сім`ю житлом для постійного проживання в м. Києві невідкладно - на черговому засіданні житлової комісії гарнізону м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання. Зобов`язано Міністерство оборони України вжити заходи щодо забезпечення реалізації права ОСОБА_1 та його сім`ї на безоплатне житло для постійного проживання. В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.08.2018 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 скасовано, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 залишено в силі.

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 02.08.2018 ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016 та Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За наслідками нового судового розгляду рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання протиправними. Зобов`язано Міноборони забезпечити реалізацію законного права ОСОБА_1 , ветерана військової служби, та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник» шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, надання грошової компенсації чи кредиту для будівництва житла за вибором позивача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2023 року у справі № 2а-16181/12/2670, касаційну скаргу Міністерства оборони України - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 - залишено без змін.

До відділу документального забезпечення та контролю Київського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, мотивовану тривалим часом не виконання рішення суду.

Представником Міністерства оборони України подано до суду заперечення на заяву про встановлення судового контролю, мотивовану тим, що згідно облікових даних Київського квартирно-експлуатаційного управління станом на 27.06.2025 Позивач перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні міста Київ шляхом забезпечення житлом для постійного проживання по житловій комісії Київського КЕУ зі складом сім`ї 6 осіб (він, дружина 1976 р.н., донька 1988 р.н., син 1999 р.н., донька 2007 р.н., донька 2017 р.н.) у загальній черзі з 04.11.1992 за № 151, в списках на першочергове забезпечення житлом, як звільнений ветеран військової служби, з 09.03.1998 за № 144. Черга щодо забезпечення Позивача та членів його сім`ї постійним житлом або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення не надійшла.

З огляду на вищевикладене, вважає, що Відповідачем не допущено і не могло бути допущено порушень вимог законодавства під час виконання Рішення.

Разом з цим, зауважує, що орієнтовна сума грошової компенсації за належне для отримання Позивачем житло, на склад сім`ї 6 осіб, з урахуванням його статусу ветерана та військового звання "полковник", станом на 30.06.2025 становить 5 498 088,75 гри. При цьому, кошторисом Міністерства оборони України на 2025 рік за бюджетною програмою 2101190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України" на виплату грошової компенсації на виконання рішень суду, які набрали законної сили, передбачено 1 273,7 тис. грн.

Представником Міністерства оборони України подано до суду заяву про відстрочення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 у справі № 2а-16181/12/2670 до надходження черги забезпечення Позивача грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2025 року призначено заяву Міністерства оборони України про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 2а-16181/12/2670 до розгляду у судовому засіданні на 21 жовтня 2025 року о 16:30 год.

У судове засідання призначене на 21 жовтня 2025 року з`явилися позивач та представники позивача, представники відповідачів та третіх осіб не з`явилися.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у задоволенні заяви Міністерства оборони України про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

Розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Суд зауважує, що Великою Палатою Верховного Суду було змінено підхід до застосування судового контролю, що визначений в Постанові Пленуму ВАС України від 13.03.2017 року № 3 "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ" (наразі ст. 382 КАС України).

У вказаній Постанові Пленуму зазначено, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі

Разом з тим, Велика Палата дійшла висновку, що відповідні дії, може бути вчинено судом також після ухвалення рішення по справі (ухвала ВП ВС від 20.06.2018 року справа №800/592/17).

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання протиправними. Зобов`язано Міноборони забезпечити реалізацію законного права ОСОБА_1 , ветерана військової служби, та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник» шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, надання грошової компенсації чи кредиту для будівництва житла за вибором позивача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2023 року у справі № 2а-16181/12/2670, касаційну скаргу Міністерства оборони України - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 - залишено без змін.

Як зазначає позивач, рішення суду досі не виконано.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання судового рішення, при цьому відповідачем до суду таких доказів також не надано, а також обставини викладені позивачем в заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та докази надані на підтвердження вказаних обставин, керуючись ст.382 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст.243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №2а-16181/12/2670, шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати до Київського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 у трьох місячний термін з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справа була розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала складена та підписана 21 жовтня 2025 року.

Суддя Кочанова П.В.