Справа № 990/491/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №990/491/25

адміністративне провадження №П/990/491/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Білак М. В., Загороднюка А. Г., Мацедонської В. Е., Кашпур О. В.,

перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України, у якому просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)"», яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», в частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_1 (додаток 1 позиція 97).

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою, Суд вважає, що її необхідно залишити без руху з огляду на таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у межах поданого позову є Указ Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 в частині застосування до позивача обмежувальних заходів відповідно до Закону України «Про санкції».

Проте, до суду з позовом представник позивача звернувся лише 17 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Водночас, у позовній заяві ОСОБА_1 міститься клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

В обгрунтування вказаного клопотання представник позивача зазначає, що про оскаржуваний Указ Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 року позивач дізнався випадково у липні 2025 року. Позивач з 2018 року постійно проживає у Республіці Кіпр, є громадянином цієї країни та не міг передбачати застосування до нього санкцій Україною. Вказує, що у позивача у липні виникла необхідність оформити довіреність на представництво інтересів перед органами державної влади та місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами в Україні, у зв`язку з чим останній звернувся з листами до ряду нотаріусів в Україні для консультації та роз`яснень особливостей вчинення такої нотаріальної дії в Україні, стороною у якій виступає фізична особа-нерезидент. Позивача повідомлено що згідно відомостей Державного реєстру санкцій Указом Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023 до фізичної особи ОСОБА_1 застосовано санкції.

Представник позивач вказує, що позивача не було повідомлено індивідуально про рішення про застосування санкцій, що не дало можливості вчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Вирішуючи клопотання позивача в частині поновлення строків на звернення до суду, Суд виходить з наступного.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Предметом оскарження у цій справі є Указ Президента України, яким до позивача застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а тому, зважаючи на приписи вищевикладених норм процесуального закону, у даному випадку для звернення до суду з цим позовом установлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

З метою впорядкування офіційного оприлюднення нормативно-правових актів, що їх приймають, зокрема Президент України, забезпечення регулювання суспільних правовідносин на основі чинних актів, запобігання перекрученням їх змісту, визначення порядку набрання ними чинності, відповідно до статті 57, частин другої та п`ятої статті 94, частини другої статті 102 Конституції України, Указом Президента України від 10 червня 1997 року №503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" (далі також Указ №503/97) установлено, що закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Указом №503/97 також визначено, що Офіційними друкованими виданнями є: "Офіційний вісник України"; газета "Урядовий кур`єр" (частина друга статті 1 Указу).

Частиною четвертою статті 1 Указу №503/97 встановлено, що офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень "Офіційний вісник Президента України".

Аналіз вищевказаних положень законодавства у їх сукупності дає підстави для висновку, що офіційним оприлюдненням Указів Президента України слід вважати їх опублікування державною мовою в офіційних друкованих виданнях, а саме: в "Офіційному віснику України"; газеті "Урядовий кур`єр", інформаційному бюлетені "Офіційний вісник Президента України".

Застосована в Указі Президента України від 10 червня 1997 року №503/97, яким упорядковано відносини, пов`язані з офіційним оприлюдненням нормативно-правових актів, що їх приймають, зокрема Президент України, конструкція правових норм, свідчить про те, що Укази Глави держави (без розмежування їх на види, в залежності від предмету регулювання) не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях, якими є "Офіційний вісник України", газета "Урядовий кур`єр", а також Інформаційний бюлетень "Офіційний вісник Президента України".

Чинним законодавством не передбачено й обов`язку Президента України іншим чином, аніж шляхом офіційного оприлюднення Указів, в тому числі тих, які є актами індивідуальної дії, доводити до відома осіб, яких ці акти стосуються, про їх існування.

При цьому законодавством не визначено й обов`язку Президента України доводити до відома осіб, до яких застосовано санкції, зміст Указів в інший спосіб, аніж їх опублікування в офіційних виданнях.

Оприлюднення Указів Президента України державною мовою в офіційних друкованих виданнях вважається належним способом доведення їх до відома. Незнання цього не звільняє від юридичних наслідків, які спричиняє Указ, зокрема і при зверненні до суду з пропуском визначеного для цього строку.

Оскаржуваний позивачем у відповідній частині Указ Президента України за своїм змістом та правовою природою є актом індивідуальної дії, оскільки виданий відповідачем - суб`єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій та стосується прав та інтересів позивача; не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішення Ради національної безпеки та оборони України, уведеним у дію цим Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб; адресований цим особам; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямований на припинення конкретних правовідносин.

Як висновок, оскільки спірний Указ є індивідуально-правовим актом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню установлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Оскаржуваний позивачем Указ Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яким введено персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) в тому числі відносно ОСОБА_1 , було офіційно опубліковано в Урядовому кур`єрі (від 14 березня 2023 року №51).

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" цей Указ набрав чинності з дня його опублікування, тобто з 14 березня 2023 року.

Таким чином, днем, коли ОСОБА_1 повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, є дата офіційного оприлюднення і набрання чинності Указом Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023, тобто - 14 березня 2023 року.

Доводи представника позивача стосовно того, що про прийняття спірного в цій справі Указу позивача не було повідомлено відповідними суб`єктами владних повноважень є необґрунтованими, оскільки позивач не був позбавлений можливості ознайомитися зі змістом зазначеного Указу Президента України з дня його офіційної публікації.

Суд звертає увагу, що оприлюднення Указів Президента України державною мовою в офіційних друкованих виданнях вважається належним способом доведення їх до відома. Незнання цього не звільняє від юридичних наслідків, які спричиняє Указ, зокрема і при зверненні до суду з пропуском визначеного для цього строку.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо проживання позивача в Республіці Кіпр, як обставини, що унеможливила вчасне ознайомлення з оскаржуваним Указом, оскільки перебування позивача за кордоном, не надає йому переваг як у вигляді особливого порядку інформування про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), так і у вигляді особливого визначення початку перебігу строку на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі №990/102/22 зазначено, що статус позивача як громадянина іншої держави не надає йому порівняно з іншими особами жодних переваг як у вигляді особливого порядку інформування про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), так і у вигляді особливого визначення початку перебігу строку на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду.

Посилання представника позивача на те, що з листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос А.Є. позивачу стало відомо про застосування до нього санкцій та вказане свідчить про те, що про порушення своїх прав він дізнався в липні 2025 року, відхиляється Судом, оскільки вказані доводи не містять обгрунтованих причин, що позивач не мав об`єктивної можливості дізнатися про існування спірного Указу з моменту його опублікування та оприлюднення на офіційних вебсайтах Президента України, Верховної Ради України та Ради національної безпеки та оборони України враховуючи, що доступ до публічної інформації на офіційних вебсайтах державних органів України є відкритим.

Суд звертає увагу, що представником позивача не вказано, що з березня 2023 року по липень 2025 року позивачем вчинялися буд які дії спрямовані на з`ясування підстав, з приводу яких до нього були застосовані санкції.

Оцінюючи наведені позивачем в обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду, Суд зазначає, що представником позивача не доведено та не підтверджено жодними належними доказами, що позивач не мав об`єктивної можливості дізнатися про причин ініціювання та застосування до нього санкцій з моменту опублікування та оприлюднення Указу Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023 разом з відповідним рішенням Ради національної безпеки та оборони України, яке вводилось в дію, з додатками, зокрема, в частині, яка стосувалась позивача.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, позивачем не зазначено об`єктивних причин, що унеможливлювали подання позовної заяви у визначений законом строк, а пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав у цьому випадку не є поважною для його поновлення.

З огляду на викладене, Суд не вбачає підстав для визнання наведених позивачем причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Підсумовуючи викладене, позовну заяву, слід залишити без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі до суду зави про поновлення строку звернення до суду з позовом із зазначенням інших об`єктивних та поважних причин для його поновлення з відповідними обґрунтуваннями та доказами.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, якщо позивач не усуне недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява підлягатиме поверненню.

Керуючись статтями 22, 160, 161, 169, 248, 266 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, зазначений у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

А. Г. Загороднюк

В. Е. Мацедонська

О. В. Кашпур