Справа № 295/3343/25
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3343/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Полк-1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Демчука Дмитра Андрійовича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4145314 від 25.02.2025 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої останній 25.02.2025 року об 11:19 год. керував транспортним засобом Mazda 6, р.н. НОМЕР_1 , в с. Тетерівка, дорога АД Н03 8 КМ 500М, зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті при дозволених 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС000632. На переконання позивача, постанова складена незаконно, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, під час зупинки позивача інспектор поліції тримав в руках прилад під час фіксування правопорушення, що є вагомим порушенням, яке впливає на значення вимірювання приладу. З постановою ОСОБА_1 повністю не згоден, оскільки вважає, що під час вимірювання швидкості транспортного засобу прилад TruCam має бути зафіксований на штативі або тринозі, жодних доказів вчинення правопорушення йому пред`явлено не було. При цьому, будь-яка фото-, відео фіксація обставин справи на прилад TruCam не може бути визнана допустимим доказом у справі, оскільки вбачалось, що прилад знаходився у руках інспектора, що можуть підтвердити свідки, що в свою чергу може дати значну похибку та ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону №580-VIII. Під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу позивач відео з бодікамери не отримував, хоча в постанові вказано, що відео є додатком до нього. Крім того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення не був стаціонарно розміщений, фіксація правопорушення також здійснювалась не в зоні дії дорожнього знаку 5.70. Окремо позивач зауважив, що 27.02.2025 року ним здійснено оплату штрафу у розмірі 340,00 грн., однак сплата штрафу не є свідченням визнання його вини, що підтверджується і позицією Верховного Суду з даного приводу.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.03.2025 року у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову представник зазначив, що за змістом постанови від 25.02.2025 року за адресою: 8 км + 500 м автомобільної дороги Н-03 сполученням Житомир Чернівці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 6, р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.49 (населений пункт Тетерівка), чим перевищив обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., порушив п. 12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС000632. Відеофіксація велась на п/в Motorola vb 475339, 475533, посилання на який міститься в п. 5 постанови. Відповідач звертав увагу, що прилад TruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а так як до позивача застосовано стягнення у вигляді штрафу за скоєння правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі, тому відсутність дорожнього знаку 5.70 ПДР України не впливає на суть вчиненого позивачем адміністративного правопорушення. Обставини наявності чи відсутності дорожнього знаку 5.70 «Зміна схеми руху» жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримуватись запровадженого ПДР швидкісного режиму у населених пунктах, який встановлений у п. 12.4 ПДР. Представник відповідача наголосив у відзиві на тому, що під час руху в населеному пункті с. Тетерівка, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Населений пункт», позивач знаходився в зоні дії дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», а отже водій мав виконувати вимоги щодо дотримання швидкості руху у населеному пункті та додатково був попереджений про здійснення відеофіксації порушень ПДР України. Стосовно посилання позивача на те, що прилад TruCam не може триматися в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, то згідно із ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» стаціонарне встановлення стосується автоматичної техніки, а прилад LTI 20/20 TruCam не є автоматичною технікою, хоча технічними характеристиками він може працювати і в автоматичному режимі. Крім того, відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Отже, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam в розумінні положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Закону України «Про Національну поліцію» є засобом вимірювальної техніки, який можуть використовувати у своїй діяльності підрозділи поліції як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» з функцією фото-, відеозйомки та кінозйомки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку. За словами представника Департаменту, поліцейський правомірно виніс оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. До відзиву був долучений диск із відповідними відеозаписами.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.02.2025 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Полк-1 УПП в Житомирській області Демчуком Д.А. винесено постанову серії ЕНА №4145314 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 25.02.2025 року за адресою: 8 км + 500 м автомобільної дороги Н-03 сполученням Житомир Чернівці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 6, р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.49 (населений пункт Тетерівка), чим перевищив обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год та порушив п. 12.4 ПДР.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6, 8, 10-11 ст.121, ст. 121-1, 121-2, ч.1-4, 6-7 ст.122, ч.1 ст.123, ст.124-1 КУпАП тощо). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 2, 5 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 3 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно із частиною 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, автомобіль Mazda 6, р.н. НОМЕР_1 , 25.02.2025 рухався в населеному пункті зі швидкістю 75 км/год.

Дана обставина вбачається з фото-, відео- доказів, зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості TruCam серії ТС 000632, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості тощо.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Тобто, фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCam ТС 000632, є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість, рухаючись в межах населеного пункту с. Тетерівка, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд також зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках. Дана обставина убачається, зокрема, і з наданого Департаментом патрульної поліції листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019. Відтак, лазерний вимірювач швидкості TruCAM є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює виключно автоматичну фото- та відеозйомку, і конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому суд критично оцінює твердження сторони позивача про те, що його використання суперечить вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо застосування TruCam, то можливість використання виробу TruCAM LTІ 20/20 виробництва Laser Technology Inc., США підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку, копія якого додана до відзиву.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Тобто, покази приладу TruCam ТС000632 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС000632, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 75 км/год, а також зазначені географічні координати місця вчинення правопорушення. Також в матеріалах справи наявний відеозапис, здійснений 25.02.2025 за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20 ТС000632, на якому зафіксовано транспортний засіб Mazda 6, р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, що в свою чергу підтверджує вину позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У свою чергу, з показів даного приладу вбачається факт порушення ПДР на автомобільній дорозі АД Н03 8КМ+500М за географічними координатами: «(50° 13' 52.2" N) (28° 33' 13.04" E)» , де за допомогою даних з веб-ресурсу Google Maps можна визначити, що вимірювання швидкості руху автомобіля працівником патрульної поліції за допомогою приладу TruCam ТС000632 здійснювалось в межах населеного пункту Тетерівка.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав стверджувати про те, що факт перевищення позивачем максимально допустимої швидкості руху у межах населеного пункту, підтверджується наявними у матеріалах справи належними й допустимими доказами. Посилання позивача у позовній заяві на те, що фіксація правопорушення здійснювалась не в зоні дії дорожнього знака 5.70 «Зміна схеми руху» суд вважає неспроможним та таким, що не спростовує остаточних, наведених у даному абзаці, висновків суду.

Слід також вказати, що перевищення швидкості руху, як й інші правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпеки, яка є категорією об`єктивною й існує незалежно від її оцінки кимось. Саме рівень суспільної небезпеки служить тією головною ознакою, за якою класифікуються певні протиправні діяння та визначається їх належність до кримінальних, адміністративних, дисциплінарних чи інших правопорушень, а також встановлюється міра відповідальності за їх вчинення.

За встановлених у справі обставин суд вважає, що оскаржувана постанова серії ЕНА №4145314 від 25.02.2025 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції відповідної статті КУпАП, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245, 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4145314 від 25.02.2025 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 24.10.2025.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Полк-1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Демчук Дмитро Андрійович, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96, .

Суддя