Справа № 160/23886/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23886/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року в адміністративній справі №160/23886/24 (головуючий суддя першої інстанції Конєва С.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №09 від 05.08.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачеві від дня її звернення 29.07.2024 року;

- зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з дня її звернення 29.07.2024 року із урахуванням набутого на час звернення страхового стажу в розмірі 31 рік 06 місяців 03 дні, відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 29.07.2024 року (сторінки 1-17, 41-49), а саме: періоду 05.06.1978 року по 25.08.1978 року який становить 0 років 2 місяці 20 днів (запис № 1-2 трудової книжки); періоду 11.06.1979 року по 29.08.1979 року, який становить 0 років 2 місяці 23 дні (запис №3-4 трудової книжки); періоду 01.09.1980 року по 01.12.1981 року, який становить 1 рік 3 місяці 0 днів (запис № 5-6 трудової книжки); періоду 24.11.1981 року по 12.07.1982 року, який становить 0 років 8 місяців 18 днів (записи № 7-8 трудової книжки); періоду 15.07.1982 року по 25.08.1982 року, який становить 0 років 1 місяць 10 днів (записи №9-10 трудової книжки); періоду 25.08.1982 року по 25.08.1986 року, який становить 3 роки 11 місяців 25 днів (записи 11-14 трудової книжки); періоду навчання на денному відділенні Криворізького державного педагогічного інституту з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року, який становить 3 роки 0 місяців 11 днів (відповідно до архівної довідки №02-241о від 02.07.2023 року); відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , а саме: періоду 20.08.1991 року по 20.08.1992 року, який складає 1 рік 0 міс 0 днів (записи № 17-18 трудової книжки); періоду 15.11.1993 року по 01.07.1994 року, який складає 0 років 7 місяців 15 днів (записи № 19-20 трудової книжки); періоду догляду за дитиною до 3 років з 26.11.1995 року по 25.11.1998 року, який складає 3 роки 0 міс 0 днів; періоду 13.03.2006 року по 29.07.2024 року, який складає 18 років 4 місяці 17 днів (запис № 23 трудової книжки).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №09 від 05.08.2024 року про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1978 року, а також і період навчання в Криворізькому державному педагогічному інституті на денному відділенні з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року (виключивши період перебування в академічній відпустці з 26.05.1988 року по 17.05.1989 року) згідно відомостей архівної довідки №02-241о від 02.07.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй пенсії за віком від 29.07.2024 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт вказує, що за поданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить 21 рік 01 місяців 0 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 10.06.1978 року НОМЕР_1 , оскільки неможливо ідентифікувати печатку на титульній сторінці, та прізвища « ОСОБА_2 » не прослідковуються прізвища згідно свідоцтв про шлюб « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 »; до страхового стажу не враховані довідки №19 від 22.01.2024 року прізвище « ОСОБА_5 », № 20 від 22.01.2024 року прізвище « ОСОБА_6 », № 892 від 04.12.2023 року прізвище « ОСОБА_7 », №1 від 02.01.2024 року прізвище « ОСОБА_8 », оскільки відсутні дані про розірвання шлюбу « ОСОБА_9 »; до страхового стажу не враховано період навчання згідно довідки від 02.07.2023 року № 02-241о, оскільки прізвище « ОСОБА_10 » не відповідає свідоцтву про шлюб « ОСОБА_5 », в довідці відсутні періоди про терміни навчання на денному відділенні та відсутній наказ про закінчення навчання на заочній формі навчання, свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу « ОСОБА_11 » відсутні. Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №09 від 05.08.2024 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є обґрунтованим, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

29.07.2024 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надала, зокрема, трудову книжку НОМЕР_1 від 10.06.1978 року та уточнюючі довідки, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.77) та не заперечується учасниками справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №09 від 05.08.2024 року, яким позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та ненастанням віку, при цьому, у рішенні зазначено про те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки від 10.06.1978 року НОМЕР_1 , оскільки неможливо ідентифікувати печатку на титульній сторінці, та прізвища « ОСОБА_2 » не прослідковуються прізвища згідно свідоцтв про шлюб « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 »; до страхового стажу не враховані довідки №19 від 22.01.2024 прізвище « ОСОБА_5 », № 20 від 22.01.2024 року прізвище « ОСОБА_6 », № 892 від 04.12.2023 року прізвище « ОСОБА_7 », №1 від 02.01.2024 року прізвище « ОСОБА_8 », оскільки відсутні дані про розірвання шлюбу « ОСОБА_9 »; до страхового стажу не враховано період навчання згідно довідки від 02.07.2023 року №02-241о, оскільки прізвище « ОСОБА_10 » не відповідає свідоцтву про шлюб « ОСОБА_5 », в довідці відсутні періоди про терміни навчання на денному відділенні та відсутній наказ про закінчення навчання на заочній формі навчання, свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу « ОСОБА_11 » відсутні, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.30-31, 72).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача №09 від 05.08.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачеві від дня її звернення 29.07.2024 року, у зв`язку з чим позивач просить захистити її порушені права на пенсійне забезпечення шляхом визнання такого рішення відповідача протиправним, його скасування та зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з дня її звернення 29.07.2024 року із урахуванням набутого на час звернення страхового стажу в розмірі 31 рік 06 місяців 03 дні, відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 29.07.2024 року (сторінки 1-17, 41-49), а саме: періоду 05.06.1978 року по 25.08.1978 року який становить 0 років 2місяці 20 днів (запис № 1-2 трудової книжки); періоду 11.06.1979 року по 29.08.1979 року, який становить 0 років 2 місяці 23 дні (запис №3-4 трудової книжки); періоду з 01.09.1980 року по 01.12.1981 року, який становить 1 рік 3 місяці 0 днів (запис № 5-6 трудової книжки); періоду з 24.11.1981 року по 12.07.1982 року, який становить 0 років 8 місяців 18 днів (записи № 7-8 трудової книжки); періоду з 15.07.1982 року по 25.08.1982 року, який становить 0 років 1 місяць 10 днів (записи №9-10 трудової книжки); періоду 25.08.1982 року по 25.08.1986 року, який становить 3 роки 11 місяців 25 днів (записи 11-14 трудової книжки); періоду навчання на денному відділенні Криворізького державного педагогічного інституту з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року, який становить 3 роки 0 місяців 11 днів (відповідно до архівної довідки №02-241о від 02.07.2023 року); відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , а саме: періоду 20.08.1991 року по 20.08.1992 року, який складає 1 рік 0 міс 0 днів (записи № 17-18 трудової книжки); періоду 15.11.1993 року по 01.07.1994 року, який складає 0 років 7 місяців 15 днів (записи № 19-20 трудової книжки); періоду догляду за дитиною до 3 років з 26.11.1995 року по 25.11.1998 року, який складає 3 роки 0 міс 0 днів; періоду 13.03.2006 року по 29.07.2024 року, який складає 18 років 4 місяці 17 днів (запис № 23 трудової книжки).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Сафронова С.В., Чабаненко С.В.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , зокрема, з червня 1978 року по листопад 1998 року була найманим працівником та працювала на різних посадах у багатьох підприємствах, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.06.1978 року, наявною у справі (а.с.8-15, 60-67).

Разом з тим, наведені періоди роботи не було зараховано відповідачем до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на підставі записів у трудовій книжці), так як неможливо ідентифікувати печатку на титульній сторінці, та прізвища « ОСОБА_2 » не прослідковуються прізвища згідно свідоцтв про шлюб « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », що підтверджується змістом копії оспорюваного рішення пенсійного органу №09 від 05.08.2024 року, наявною у справі (а.с.30-31, 72).

Тобто, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу її роботи, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємств, на яких позивач працювала.

У спірні періоди роботи позивача діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях Державного комітету СРСР по труду та соціальним питанням від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року (далі Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №162 (далі мовою оригіналу): «Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности рабочих и служащих. Трудовые книжки ведутся на всех рабочих и служащих государственных, кооперативных и общественных предприятий, учреждений и организаций*, проработавших свыше 5 дней, в том числе на сезонных и временных работников, а также на нештатных работников при условии, если они подлежат государственному социальному страхованию.».

Відповідно до п.2.3. Інструкції №162 (далі мовою оригіналу): «Все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения).».

Згідно п.2.5. Інструкції №162 (далі мовою оригіналу): «В случае выявления неправильной или неточной записи сведений о работе, переводе на другую постоянную работу, о награждениях и поощрениях и др. исправление производится администрацией того предприятия, где была внесена соответствующая запись. Администрация по новому месту работы обязана оказать работнику в этом необходимую помощь.».

Згідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2. Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п.2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.

При цьому, слід зазначити, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а та від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані докази у їх сукупності, за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1978 року, яка підтверджує факт роботи позивача за не зараховані періоди, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, пенсійним органом безпідставно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням до загального страхового стажу періодів її роботи на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1978 року.

Крім того, у період з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року позивач навчалася в Криворізькому державному педагогічному інституті на денному відділенні, при цьому, з 26.05.1988 року по 17.05.1989 року перебувала в академічній відпустці за хворобою, що підтверджується копією архівної довідки №02-241о від 02.07.2023 року, наявною у справі (а.с.16, 68).

Наведений період навчання не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, оскільки прізвище « ОСОБА_10 » не відповідає свідоцтву про шлюб « ОСОБА_5 », в довідці відсутні періоди про терміни навчання на денному відділенні та відсутній наказ про закінчення навчання на заочній формі навчання, свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу « ОСОБА_11 » відсутні, що підтверджується копією рішення пенсійного органу №09 від 05.08.2024 року, наявною у справі (а.с.30-31, 72).

Разом з тим, твердження відповідача в оспорюваному рішенні про те, що в довідці відсутні періоди про терміни навчання на денному відділенні та відсутній наказ про закінчення навчання на заочній формі навчання, свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу « ОСОБА_11 » відсутні, спростовуються наявними у справі копіями архівної довідки №02-241о від 02.07.2023, зі змісту якої вбачається, що позивач навчалася в Криворізькому державному педагогічному інституті на денному відділенні у період з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року, при цьому, з 26.05.1988 року по 17.05.1989 року перебувала в академічній відпустці за хворобою та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, який у тому числі наданий і відповідачем, а відповідно міститься в матеріалах пенсійної справи позивача, згідно якого шлюб « ОСОБА_11 » розірвано 10.08.1990 року.

При цьому, у вказаній архівній довідці дійсно зазначено про період навчання ОСОБА_12 , що не відповідає не відповідає свідоцтву про шлюб « ОСОБА_5 ».

Разом з тим, в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №580/4012/19.

Відтак, наявність недоліків в оформленні первинних документів (на підставі яких складалася архівна довідка від 02.07.2023 року) не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає на дотримання/недотримання уповноваженою особою порядку заповнення диплому та не може нести негативні наслідки за окремі його недоліки, при цьому, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, про що також зазначив Верховний Суд в постанові від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Доказів на підтвердження недостовірності відомостей, вказаних в архівній довідці №02-241о від 02.07.2023 року, матеріали справи не містять. А відповідно, відповідачем протиправно не враховано такий період навчання позивача до її загального страхового стажу.

Відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем рішення №09 від 05.08.2024 року про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, відмовивши у призначенні позивачу пенсії за віком, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, вищенаведеним рішенням відповідача №09 від 05.08.2024 року встановлено порушення прав та інтересів позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Також, судом обґрунтовано зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1978 року, а також і період навчання позивача в Криворізькому державному педагогічному інституті на денному відділенні з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року (виключивши період перебування в академічній відпустці з 26.05.1988 року по 17.05.1989 року) згідно відомостей архівної довідки №02-241о від 02.07.2023 року, враховуючи те, що встановлено протиправність рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням до стажу позивача при обчисленні пенсії наведених періодів роботи позивача.

Разом з тим, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача врахувати до страхового стажу період догляду за дитиною до 3 років з 26.11.1995 року по 25.11.1998 року та період 13.03.2006 року по 29.07.2024 року, оскільки, наведений стаж врахований пенсійним органом при розгляді заяви позивача про призначення пенсії з урахуванням інформації, наявної в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) по 31.03.2024 року, виходячи з вимог чинного законодавства, що підтверджується наявним у справі розрахунком стажу (а.с.29,86).

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з дня її звернення 29.07.2024 року, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При прийнятті даного рішення, слід врахувати і те, що у даному випадку, саме наявність у позивача страхового стажу, визначеного ст.26 Закону №1058, є підставою для призначення останній пенсії за віком, при цьому, за нормами ч.2 ст.24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду, тобто повноваження щодо обчислення страхового стажу є виключною компетенцію пенсійних органів, а тому адміністративний суд не наділений повноваження підміняти пенсійний орган та самостійно обчислювати страховий стаж позивача для призначення пенсії, а, відповідно, без проведення розрахунку такого стажу і зобов`язувати розрахувати (призначати) пенсію.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправним та скасування рішення відповідача №09 від 05.08.2024 року про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком, а також і зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1978 року, а також і період навчання в Криворізькому державному педагогічному інституті на денному відділенні з 01.09.1986 року по 11.09.1989 року (виключивши період перебування в академічній відпустці з 26.05.1988 року по 17.05.1989 року) згідно відомостей архівної довідки №02-241о від 02.07.2023 року, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення їй пенсії за віком від 29.07.2024 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України, виходячи з вимог ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/23886/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/23886/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова

суддя С.В. Чабаненко