Справа № 520/35510/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 р. Справа № 520/35510/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) по справі № 520/35510/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Новий Стиль» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА 807000/2024/000424/2 від 27.06.2024.

В обґрунтування позову зазначило, що під час митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення, як наслідок, неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 позов задоволено.

Харківська митниця (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не надання належної оцінки доводам відповідача, щодо наявності в наданих документах розбіжностей, відсутності в них всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказує, що декларантом до митного оформлення не надано транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту №237067804 та банківський/платіжний документ, що підтверджує факт оплати морського фрахту, договір з перевізником, що зазначений в CMR 9601, заявку на перевезення, прайс-листи, каталоги від виробника товару, які містили б детальну цінову інформацію по товарам, які ввезені ним на територію України.

Зазначає, що прайс-лист від 23.10.2023 б/н є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо АТ «Новий Стиль» та не відображає «дійсну вартість» товару.

Зауважує, що в рахунку-фактурі на оплату транспортних витрат від 24.05.2024 №СФ-38087 міститься посилання на договір на транспортно-експедиційні послуги № 01042020 від 01.04.2020, проте до митного оформлення надано договір від 08.01.2024 №0801/23.

Звертає увагу, що на підставі даних сайту www.Maersk.com митним органом встановлено простій та зберігання контейнера, що прийшов за коносаментом №237067804, водночас декларантом витрати на зберігання товару в порту призначення та перевантаження товару не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі.

Вказує, що задекларований рівень митної вартості товарів, поданих до митного контролю та митного оформлення нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше.

Також, за твердженням апелянта, суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам митного органу щодо спрацювання спеціалізованої бази ЄАІС Держмитслужби, як обґрунтовану підставу для виникнення у відповідача сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості ввезених товарів та можливість останнього застосувати резервний метод визначення митної вартості з огляду на не надання підприємством додаткових документів на запит митниці.

Як наслідок, вважає, що ним правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Калиновський В.А.

У зв`язку з відпусткою судді Бегунца А.О., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Спаскін О.А., Калиновський В.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.08.2022 між АТ «Новий Стиль» (покупець) та компанією Anhui Laite Gas Spring Со. (Китай)(продавець) укладено контракт № 150822-LANT, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: пневмоциліндри лінійної дії.

Поставка товару здійснюється партіями в межах загальної суми цього контракту. Узгодження замовлень на конкретну партію товару здійснюється сторонами електронною поштою та/або виставлення продавцем проформи-інвойсу (п.1.2 Контракту).

Пунктом 3.1. Контракту передбачено, що продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай. EXW Шанхай, Китай.

Відповідно до розділу 4 Контракту покупець купує товар за цінами, узгодженими сторонами: в момент узгодження замовлення електронною поштою. Ціна товару по конкретній партії товару вказується в специфікаціях та інвойсах на конкретну партію товару.

Продавець має право надати покупцю знижки для кожної одиничної поставки.

Розмір знижок вказується в інвойсах. У разі, якщо інвойс не містить посилання на розмір наданої продавцем знижки, товар поставляється покупцю без надання знижок.

Згідно п. 5.1 Контракту загальна сума контракту становить 2 200 000,00 дол. США.

Оплата товару повинна здійснюватися покупцем шляхом: оплати товару протягом 90 календарних днів з моменту поставки товару покупцю (п. 5.2 Контракту).

10.10.2022 сторонами укладено додаткову угоду до Контракту, якою узгоджено внесення змін до розділу 3 «Умови поставки», а саме: продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай, EXW Шанхай, Китай, FCA Шанхай, Китай, FOB Нингбо, Китай, EXW Нингбо, Китай, FCA Нингбо, Китай. Конкретні умови постачання кожної партії будуть вказані у специфікації.

06.03.2024 сторонами підписано специфікацію № 22, згідно якої позивачу поставляється товар пневмоциліндри лінійної дії на загальну суму 42 750,00 дол. США на умовах поставки FOB Шанхай, Китай.

Цього ж дня, позивач придбав у Anhui Laite Gas Spring Со. пневмоциліндри лінійної дії на загальну суму 42 750,00 дол. США, що підтверджується комерційним інвойсом № №NOWY01/2024 від 06.03.2024.

27.06.2024 з метою митного оформлення товару, позивач подав до Харківської митниці митну декларацію №24UA69U5, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 42 750,00 дол. США.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією надав, зокрема: пакувальний лист (Packing list) б/н від 06.03.2024; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) №NOWY01/2024 від 06.03.2024; коносамент (Bill of lading) №237067804 від 13.03.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) №9601 від 25.06.2024; декларацiю про походження товару (Declaration of origin) №NOWY01/2024 від 06.03.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-38087 від 24.05.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-38563 від 24.06.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-38564 від 24.06.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №TG019391/1 від 24.06.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару прайс виробника від 23.10.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода б/н від 10.10.2022; специфікацію №22 від 06.03.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №150822-LANT від 15.08.2022; договір (контракт) про перевезення № 0801/23 від 08.01.2024; опис від 27.06.2024; копію митної декларації країни відправлення №00849353 від 13.03.2024.

27.06.2024 з підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, в зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; транспортно-експедиційні рахунки, рахунки експедиційних витрат, заявки перевезення, договори, рахунки збереження товарів в місце призначення, рахунки завантаження-розвантаження контейнера/товару, портові збори тощо; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом на вимоги ст. 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476 за бажанням - інші документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

На запит митниці, АТ «Новий Стиль» повідомило, що надало всі наявні у нього документи, для підготовки додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості необхідно додатковий час. У зв`язку з цим, просило дозволити митне оформлення вантажу відповідно до ст. 55 МК України.

За наслідками розгляду документів та пояснень, наданих декларантом митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA807000/2024/000424/2 від 27.06.2024.

В подальшому, позивачем проведено доплату митних платежів, за наслідками чого товар оформлено та випущено у вільний обіг відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України за новою митною декларацією №24UA15U3 під гарантійні зобов`язання відповідно до ст. 55 МК України.

12.09.2024 декларант звернувся до митного органу із заявою, в якій просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000424/2 від 27.06.2024. До заяви додав додаткові документи на підтвердження правильності визначення митної вартості товару, зокрема: платіжні інструкції від 15.07.2024 № 225 (оплата товару); платіжну інструкцію від 24.07.2024 № 6338 (оплата транспортних витрат); звіт експедитора від 28.06.2024; акт №ОУ-00035Ю від 28.06.2024 до рахунку СФ-38564 від 24.06.24; акт ОУ-0003459 від 28.06.2024 до рахунку СФ-38087 від 24.05.24; акт ОУ-0003509 від 28.06.03.2024 до рахунку СФ-38563 від 24.06.2024р.; заявку на перевезення; звіт про оцінку майна 08.04.24.

16.09.2024 митний орган за наслідками розгляду додаткових документів, повідомив позивача, що подані додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2024/000424/2 від 27.06.2024.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправним.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 15.08.2022) з урахуванням специфікації та інвойсу від 06.03.2024.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром (код за УКТ ЗЕД ) по даному підприємству;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту №237067804;

- відсутній банківський/платіжний документ, що підтверджує факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту №237067804, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- у рахунку-фактурі на оплату транспортних витрат від 24.05.2024 №СФ-38087 вказано договір на транспортно-експедиційні послуги № 01042020 від 01.04.2020, але до митного оформлення надано договір від 08.01.2024 №0801/23;

- відсутня заявка згідно п.1.1, 2.1 - 2.4 договору на транспортно-експедиційні послуги;

- відсутній договір з перевізником, що зазначений в CMR 9601;

- згідно п. 21 наданої CMR 9601 вона складена в м. Одеса Україна, згідно транспортного рахунку на оплату від 24.06.2024 №СФ-38563 переміщення автомобільним транспортом здійснювалось з порту Констанца Румунія;

- наданий до митного оформлення прайс-лист від 23.10.2023 б/н є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо AT «Новий Стиль» та не відображає «дійсну вартість» у розумінні ст. VII Генеральної і тарифи й торгівлю 1994 року.

- наданий прайс-лист від виробника не містить терміну дії;

-за інформацією в мережі Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) товар, що прийшов за коносаментом №237067804 вивантажено з судна у порту Констанца (Румунія) 22.05.2024. Згідно інформації з сайту www.maersk.com/tracking товар навантажено на транспортний засіб для доставки в Україну 16.06.2024, CMR 9601 складена 25.06.2024. Таким чином вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені за кількістю та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 2,9,10 та 21 ст. 58 МК України;

- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати послуг про перевезення, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»;

- не надано всі витребувані документи на запит митниці.

Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, а саме: МД № UA500500/2024/13937 від 20.04.2024, код товару згідно з УКТ ЗЕД , країна походження CN (Китай), умови поставки СРТ, вага нетто 13927,2 кг, де розрахунок митної вартості складає 3,97 дол. США/кг;

товар № 2 МД №UA209230/2024/59396 від 02.07.2024, код товару згідно з УКТ ЗЕД , країна походження CN (Китай), країна відправлення CN, умови поставки СРТ, де розрахунок митної вартості складає 3,77 дол. США/кг.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Доводи скаржника щодо наявності рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству колегія суддів оцінює критично, оскільки рішення про коригування митної вартості складається тільки на ту партію товару, яка проходить митне оформлення і не може впливати на подальше оформлення інших товарів (партій товарів) по ціні, вказаній у попередніх рішеннях про коригування митної вартості.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Щодо доводів скаржника про не надання достатніх документів на підтвердження витрат на транспортування та розбіжності у наданих документах.

Відповідно до п.6 ч. 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів є, зокрема: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Крім того, в розділі ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості» (затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599) вказано про те, що в графі 20 декларації митної вартості (ДМВ) зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ). Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, а також інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг у відповідності до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, підтвердженням транспортних витрат є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При цьому, перелік транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, наведений у розділі ІІІ Правил №599 не є вичерпним.

Судом встановлено, що на підтвердження транспортних витрат позивач надав митному органу договір на надання транспортно-експедиторських послуг від 08.01.2024, рахунки-фактури, довідку, коносамент коносамент (Bill of lading) №237067804 від 13.03.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) №9601 від 25.06.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №TG019391/1 від 24.06.2024.

Так, організацію перевезення товару ПрАТ «Новий Стиль» здійснювало ТОВ «ТГЛ Україна» на підставі договору № 0801/23 про надання транспортно-експедиторських послуг від 08.01.2024 за маршрутом Шанхай, Китай через Константа, Румунія до Чорноморського рибного порту (Україна) з подальшим навантаженням в авто до м. Харків, Україна.

Відповідно до розділу 1 Договору № 0801/23 експедитор від свого імені та за дорученням клієнта, надає транспортно-експедиторські послуги щодо забезпечення та організації перевезення вантажів клієнта морським, залізничним, авіа або автомобільним транспортом у прямому або змішаному сполученні за маршрутом, вказаним у транспортній Заявці на передбачених даним договором умовах.

З метою виконання зобов`язань за даним договором експедитор має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед клієнтом за виконання таких зобов`язань.

Усі права та обов`язки по операціях, укладених експедитором із перевізниками та іншими особами, набуває сам експедитор, хоча б клієнт був названий в угоді або вступив з ним у безпосередні відносини щодо виконання цієї угоди.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що оплата послуг та інших витрат, понесених експедитором при виконанні цього договору проводиться клієнтом у національній валюті України на рахунок експедитора. Попередня вартість послуг експедитора узгоджується сторонами та зазначається в кожному конкретному випадку в Заявці. Вартість послуг експедитора може бути змінена за угодою сторін. Остаточна вартість послуг експедитора зазначається в Акті виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата послуг винагороди експедитору здійснюється після надання експедитором документів, зазначених у п. 3.10 цього Договору та підписання сторонами акту виконаних робіт протягом 10 банківських днів після його підписання.

24.06.2024 ТОВ «ТГЛ Україна» виставлено позивачу рахунки-фактури:

- на загальну суму 14 000,00 грн в якості компенсації за навантажувально-розвантажувальні роботи за межами України;

- на загальну суму 189 800,00 грн за надання послуг з морського перевезення по маршруту Шанхай (Китай) Константа (Румунія);

- на загальну суму 40 000,00 грн за надання послуг з перевезення баржою за маршрутом Констанца (Румунія) Чорноморський рибний порт (Україна).

Довідкою, складеною ТОВ «ТГЛ Україна» від 24.06.2024 № №TG019391/1 підтверджено, що транспортні послуги по перевезенню контейнера SUDU1357060, в якому перевозився придбаний позивачем товар складають:

- морське перевезення за маршрутом Шанхай (Китай) Константа (Румунія) 189 800,00 грн;

- перевезення баржою за маршрутом Констанца (Румунія) Чорноморський рибний порт (Україна) 40 000,00 грн;

- компенсація за навантажувально-розвантажувальні роботи за межами України 14 000,00 грн.

Також у довідці зазначено, що страхування вантажу не проводилось.

Всі складові, сторони, пункти призначення та контейнер в повній мірі співпадають та розбіжностей між собою не містять, що дає змогу в повній мірі підтвердити та визначити митну вартість імпортованого товару.

Доводи скаржника щодо не надання декларантом транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту №237067804, договору з перевізником, що зазначений в CMR 9601 колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначені обставини жодним чином не заважали відповідачу встановити вартість перевезення товару з урахуванням інших наданих документів.

Колегія суддів зауважує, що морське перевезення згідно коносаменту №237067804 здійснювалось ТОВ «ТГЛ Україна», яке уповноважено на перевезення придбаного позивачем товару згідно Договору № 0801/23 про надання транспортно-експедиторських послуг від 08.01.2024, який надавався до митного оформлення.

В свою чергу, перевізником товару згідно CMR 9601 є ТОВ «Лідер Сервіс».

З цього приводу, колегія суддів вказує, що Експедитору надавалось право на залучення перевізників з метою виконання умов Договору № 0801/23

Залучення експедитором третьої особи (перевізника) повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.09.2019 у справі № 826/66/14.

Отже, не надання декларантом лише документів, що підтверджують договірні відносини між перевізниками та експедитором не є достатньою та беззаперечною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Натомість, рахунки-фактури та довідка про транспортні витрати містять належні та достатні відомості щодо витрат на транспортування товару.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.05.2019 по справі № 804/16553/14, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо доводів апелянта про надання декларантом договору від 08.01.2024 №0801/23, тоді як у рахунку-фактурі від 24.05.2024 №СФ-38087 міститься посилання на договір на транспортно-експедиційні послуги № 01042020 від 01.04.2020.

Як зазначив позивач, у рахунку-фактурі від 24.05.2024 №СФ-38087 допущено описку у номері та даті договору, яка в подальшому була виправлена.

Водночас, відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не зазначено, яким чином наведена описка вплинула на правильність визначення декларантом митної вартості товару.

Щодо доводів скаржника про не надання декларантом банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати морського фрахту згідно коносаменту та оплати послуг про перевезення, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що умовами договору № 0801/23 передбачено обов`язок експедитора організувати, в тому числі морське перевезення товару та розраховуватись з усіма учасниками транспортного процесу.

В свою чергу, пунктом 5.2. Договору передбачено оплату Клієнтом винагороди експедитору протягом 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

За твердженням позивача, станом на момент розмитнення товару, розрахунки з експедитором проведені не були, у зв`язку з чим платіжні документи про оплату послуг з транспортування не надавались.

Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України банківські платіжні документи є документами, що підтверджують митну вартість товару, якщо рахунок сплачено.

Оскільки на дату подання митної декларації рахунки ще не були сплачені, відсутність банківських платіжних документів не може вважатися правомірною підставою для невизнання митним органом заявленої декларантом вартості товару.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання декларантом заявки на перевезення, що передбачена умовами договору на транспортно-експедиційні послуги колегія суддів відхиляє, оскільки заявка на перевезення не є документом, визначеним ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товару.

При цьому, колегія суддів зауважує, що після розмитнення товару, позивач звертався до митного органу із заявою про скасування спірного рішення про коригування митної вартості, до якої додав, зокрема, платіжну інструкцію від 24.07.2024 № 6338, якою підтверджується оплата послуг з транспортування товару та заявку на перевезення.

Натомість, відповідачем не наведено підстав не врахування зазначених документів під час перегляду раніше прийнятого рішення.

Щодо доводів апелянта про те, що згідно п. 21 наданої CMR 9601 вона складена в м. Одеса Україна, тоді як згідно транспортного рахунку на оплату від 24.06.2024 №СФ-38563 переміщення автомобільним транспортом здійснювалось з порту Констанца Румунія колегія суддів зазначає наступне.

Так, рахунком-фактурою від 24.06.2024 №СФ-38563 визначено, що товар з порту Констанца, Румунія перевозився баржою до Чорноморського рибного порту, чим спростовуються доводи митного органу щодо автомобільного перевезення товару за вказаним маршрутом.

В свою чергу, з Чорноморського рибного порту до м. Харків перевезення товару здійснювалось вантажним транспортним засобом, про що складено CMR № 9601.

Щодо доводів скаржника про не зазначення декларантом у жодному документі понесених витрат зі зберігання товару у порту призначення з посиланням на відомості з сайту www.maersk.com/tracking колегія суддів зазначає наступне.

За твердженням позивача, всі складові витрат на перевезення, вказані у рахунках-фактурах від 24.06.2024 та довідці про транспортні витрати.

Натомість, відповідачем не спростовано наведених обставин та не надано жодних доказів на підтвердження понесення ПрАТ «Новий Стиль» додаткових витрат, окрім тих, що визначені зазначеними вище документами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження транспортних витрат є достатніми для здійснення перевірки митним органом такої складової митної вартості як витрати на транспортування товару до кордону.

Стосовно посилання скаржника на відсутність каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів), тоді як надані до митного оформлення прайс-листи є по суті офертами для конкретного покупця, та не відображають "дійсну вартість" товару колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.

В постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.

Також колегія суддів зауважує, що продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності. Так, долучений декларантом прайс-лист оформлено саме для двосторонніх відносин між позивачем та компанією Anhui Laite Gas Spring Со. Відповідно до рівня цін вказаних у цьому документі безпосередньо здійснювалась поставка товару покупцю, що не заперечується відповідачем.

Доводи скаржника як на підставу визначення митної вартості товару за резервним методом - не надання позивачем на запит митниці всіх витребуваних документів колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності! такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів зазначає, що вказані у ч. 3 ст. 53 МК України документи мають надаватись митному органу лише за їх наявності у декларанта. Натомість, відсутність таких документів з огляду на їх не складання не слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару та додатково під час оскарження спірного рішення, вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Доводи апелянта про те, що при виконанні митних формальностей за спірною митною декларацією спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає такими, що не стосуються обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.

Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Доводи апеляційної скарги, що задекларований позивачем рівень митної вартості товарів нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше колегія суддів оцінює критично, оскільки митним органом під час лише взято за порівняння коди порівнюваних товарів, країну походження та умови поставки, які, між тим, не є однаковими.

Водночас, на митну вартість товару впливають й інші показники, такі як фактурна вартість, маршрут транспортування та інші комерційні умови поставки.

Як наслідок, лише подібність ввезених позивачем товарів з тими, що порівнювала митниця за умовами поставки, виробником чи країною походження беззаперечно та достеменно не свідчить про те, що задекларований позивачем рівень митної вартості товарів нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

В свою чергу, позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів прийнято відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 по справі № 520/35510/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.А. Спаскін В.А. Калиновський