Справа № 140/8967/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8967/24 пров. № А/857/32682/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Гуляка В.В.
Ільчишин Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 140/8967/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКостюкевич С.Ф.
дата складання повного тексту рішенняне зазначено

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У серпні 2024 року до Волинського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) у якій позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 12.07.2024 № 87;

- зобов`язати здійснити призначення та виплату пенсії по інвалідності з дня звернення за призначенням пенсії (16.05.2024), зарахувавши до страхового стажу період: ведення підприємницької діяльності з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010; проходження військової служби за контрактом з 01.12.2015 по 31.05.2016; проходження військової служби, протягом якого позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016, з 12.12.2016 по 17.05.2017, з 18.06.2017 по 09.10.2017 та з 20.01.2023 по 30.05.2023 у пільговому (кратному) обчисленні один місяць служби за три місяці.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 140/8967/24 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області № 87 від 12.07.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010, період проходження військової служби за контрактом з 01.12.2015 по 31.05.2016, період проходження військової служби, протягом якого брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016, з 12.12.2016 по 17.05.2017, з 18.06.2017 по 09.10.2017 та з 20.01.2023 по 30.05.2023 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування» з 16.05.2024.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує на те, що позивач не надав доказів, а в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків за період ведення підприємницької діяльності з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010 та проходження військової служби за контрактом з 01.12.2015 по 31.05.2016.

Щодо зарахування часу участі позивача в антитерористичній операції з розрахунку 1 місяць служби за три місяці, то відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, яке затверджене наказом МОУ від 14.08.2024 року № 530 не застосовується до спірних правовідносин, оскільки регулює правовідносини щодо зарахування вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний період ведення позивач підприємницької діяльності необхідно зарахувати до страхового стажу позивача, оскільки за цей період сплачені страхові внески. Щодо зарахування періоду проходження військової служби за контрактом з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року, то суд вказав, що позивач не повинен нести відповідальність за повноту сплати страхових внесків страхувальником.

Щодо зарахування періоду участі позивача в антитерористичній операції у пільговому обчисленні, то суд першої інстанції посилався на Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, яке затверджене наказом МОУ від 14.08.2024 року № 530.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

12.07.2024 відповідач прийняв рішення № 87, яким відмовив у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 10 років, передбаченого ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У рішенні відповідач вказав, що не зарахував позивачу період ведення підприємницької діяльності з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010 та період проходження військової служби за контрактом з 01.12.2015 по 31.05.2016, оскільки відсутня сплата страхових внесків та відсутністю індивідуальних даних про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку, а також період проходження військової служби, протягом якого позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016, з 12.12.2016 по 17.05.2017, з 18.06.2017 по 09.10.2017 та з 20.01.2023 по 30.05.2023 у пільговому (кратному) обчисленні один місяць служби за три місяці, оскільки нормативний акт, який передбачає відповідну можливість стосується пенсій, які призначені відповідно до «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся в суд з позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 03.10.2018, п.4 Порядку № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» доповнено новим абзацом, у якому зазначено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж обчислювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

Апеляційний суд на підставі відомостей із реєстру застрахованих осіб встановив, що за період ведення підприємницької діяльності з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010 (разом 9 місяців 00 днів) позивач сплатив страхові внески (а.с.22), а тому вказаний період необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.

Що стосується зарахування періоду проходження позивачем військової служби за контрактом з 01.12.2015 по 31.05.2016 (05 місяців 30 днів), то апеляційний суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року № 346/1454/17 зроблено правовий висновок, що право позивача на зарахування до страхового стажу періоду перебування на військовій службі прямо передбачено нормами частини 2 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і не потребує додаткового підтвердження. Разом з тим, сторони не заперечують те, що позивач у спірний період проходив військову службу за контрактом.

Частинами 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону № 1058-IV установлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством (установою, організацією) страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві (установі, організації), отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період проходження військової служби в Збройних Силах України за контрактом з 07.10.2005 по 16.06.2006 підлягає до зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу.

Що стосується пільгового обчислення стажу для призначення пенсії, то апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі Положення №530).

Так, пп. 1 пункту 2.3 розділу II Положення №530 зокрема передбачає, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача в кратному обчисленні на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Колегія суддів зауважує, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до страхового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а та від 18.01.2023 у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19.

З довідки від 24.02.2024 №2091, виданої ВЧ НОМЕР_1 , убачається, що позивач з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької/Луганської областей.

Крім того, відповідно до довідки №7357 від 26.02.2024, виданої ВЧ НОМЕР_2 з 12.12.2016 по 17.05.2017 та з 18.06.2017 по 09.10.2017 ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції ( АДРЕСА_1 ).

Крім того, як слідує з довідки №7746 від 27.06.2024, виданої ВЧ НОМЕР_3 , позивач з 20.01.2023 по 30.05.2023 брав участь у здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій та Луганській областях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016, з 12.12.2016 по 17.05.2017, з 18.06.2017 по 09.10.2017 та з 20.01.2023 по 30.05.2023 до трудового стажу на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Досліджуючи питання поширення дії Положення № 530 та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 на правовідносини щодо призначення позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своєї позиції щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач посилається на необхідність пільгового обчислення його стажу для призначення вказаного виду пенсії за нормами Положення № 530 та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Однак, пунктом 1.1 Положення №530 передбачено, що цим положенням визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», цей порядок щодо пільгового обчислення стажу поширюється для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Як наслідок запроваджені норми Положення №530 та Порядку № 393 щодо пільгового обчислення вислуги років (загального страхового стажу) застосовуються для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб..

Як наслідок Положення №530 та Порядок № 393 до спірних правовідносин пов`язаних з призначенням пенсії по інвалідності за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не застосовується.

Водночас колегія суддів зазначає, що Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб містить Розділ III

іменований «ПЕНСІЇ ПО ІНВАЛІДНОСТІ» який визначає умови призначення пенсій по інвалідності за нормами цього закону, а зокрема:

«Стаття 18. Умови призначення пенсій по інвалідності

Пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Стаття 19. Встановлення інвалідності

Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Стаття 20. Причини інвалідності

Залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Стаття 21. Розміри пенсій по інвалідності

Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку)».

Отож, у випадку, якщо інвалідність настала в період проходження служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, то така особа має право на призначення пенсії по інвалідності за нормами вказаного Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Як наслідок у вказаному вище випадку, призначення пенсії по інвалідності такої особи повинно бути здійснено за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а періоди участі в антитерористичній операції та здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій та Луганській областях повинні бути зараховані в пільговому обчислення для призначення такої пенсії.

Натомість вказаних обставин, відповідач при ухваленні оскаржуваного рішення не дослідив та позивача про них не повідомив.

При цьому колегія суддів зазначає, що розгляд заяви про призначення пенсії не повинен носити формальних характер, позаяк позивач не володіє достеменно усіма тонкощами призначення пенсії у зв`язку із настанням обставин його інвалідності.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що незалежно від поданої позивачем заяви щодо обраного ним виду пенсії та норми закону, відповідач зобов`язаний був належно віднестися до виконання свого обов`язку та перевірити усі можливі підстави та можливості для призначення позивачу пенсії по інвалідності, як за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та і за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, про що слід було повідомити позивача.

Отож з урахуванням достеменного та об`єктивного дослідження усіх матеріалів пенсійної справи позивача в тому числі і додатково витребуваних (за запитом відповідача), відповідач повинен визначити та повідомити позивача про обставини того на який вид пенсії позивач має право.

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню у спосіб:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.07.2024 № 87 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2024 про призначення пенсії по інвалідності з у рахуванням висновків суду апеляційної інстанції, відображених у цій постанові, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи (служби):

з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010 року (ведення підприємницької діяльності);

з 01.12.2015 по 31.05.2016року (проходження військової служби за контрактом);

з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016, з 12.12.2016 по 17.05.2017, з 18.06.2017 по 09.10.2017 та з 20.01.2023 по 30.05.2023 до стажу ОСОБА_1 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці у випадку наявності підстав для призначення йому пенсії за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Про прийняте рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за результатом повторного розгляду заяви призначення пенсії по інвалідності невідкладно повідомити ОСОБА_1 .

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат у цій справі не проводиться, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 140/8967/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.07.2024 № 87про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) від 03.07.2024 про призначення пенсії по інвалідності з у рахуванням висновків суду апеляційної інстанції, відображених у цій постанові, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи (служби):

з 01.06.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 31.12.2009 та з 01.03.2010 по 31.05.2010 року (ведення підприємницької діяльності);

з 01.12.2015 по 31.05.2016року (проходження військової служби за контрактом);

з 07.07.2015 по 20.02.2016; з 19.06.2016 по 16.07.2016, з 12.12.2016 по 17.05.2017, з 18.06.2017 по 09.10.2017 та з 20.01.2023 по 30.05.2023 до стажу ОСОБА_1 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці у випадку наявності підстав для призначення йому пенсії за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Про прийняте рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за результатом повторного розгляду обумовленої вище заяви про призначення пенсії по інвалідності невідкладно повідомити ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк