Справа № 729/950/25
Суддя: Демченко Л. М.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 729/950/25
2-а/729/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді Демченко Л.М.,

за участю секретаря Шолудько Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Яковенка М.С., Рябоконь В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2025 інспектором з паркування Радіоновим О.М. було винесено постанову серії 2КI № про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що вказаного дня він перебував у м. Києві та керував власним автомобілем «SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 . Під час руху по вул. Гусовського він відчув раптовий гострий біль у ділянці серця, у зв`язку з чим вимушено зупинився, хоча усвідомлював, що знаходиться у зоні дії дорожнього знаку 3.34. Після зупинки він поспішно залишив транспортний засіб та попрямував до найближчого магазину, аби придбати воду та випити її для покращення самопочуття. Після цього, відчувши полегшення, продовжив рух автомобілем. 31.05.2025 отримав поштове відправлення №291, з якого стало відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності. Згідно з правилами дорожнього руху, дорожній знак 3.34 « зупинку заборонено» забороняє зупинку транспортного засобу вздовж дороги, на якій встановлений знак, проте є винятки, які передбачють, що зупинитися дозволено навіть у зоні дії знак 3.34, якщо виникли форс-мажорні обставини або екстрена ситуація, або якщо дія вчинена у стані крайньої необхідності ( ст. 17 КУпАП). На його думку вищезазначене правопорушення він фактично не вчиняв, оскільки зупинка транспортного засобу була вимушеною. Тому, просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення 2КI № від 14.05.2025 та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 червня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

16.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача - Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов письмовий відзив. У своєму відзиві, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що з наявних у справі матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 », який зареєстрований за позивачем, зупинений в зоні дії знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено», що стало підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. При цьому пояснив, що він зупинився на вул. Гусовського в м. Києві, оскільки відчув біль в області серця. Вийшовши з автомобіля пішов до магазину, а потім до найближчої аптеки придбати ліки та води. Чека на придбання медичних препаратів та води він не зберіг. Потім він поїхав до найближчого медичного закладу, де йому виміряли тиск, після чого він продовжив рух автомобілем. Також пояснив, що він не помітив на перехресті дорожній знак 3.34 « зупинку заборонено», але не заперечував, щодо розмішення на перехресті іншого дорожнього знаку 5.5 « дорога з одностороннім рухом». Крім цього зазначив, що під час вимушеної зупинки його дії дійсно не відповідали вимогам п. 15.14 ПДР та п.п.9.9-9.11 ПДР, оскільки він не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Поштове повідомлення про вчинення ним адміністративного павопорушення він отримав 31.05.2025.

Представник відповідача Рябоконь В.В. просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач зупинив власний транспортний засіб «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 « Зупинку заборонено», що підтверджується належними та допустимими доказами- матеріалами фото фіксації, які здійснені на технічний засіб АРМ інспектора. Тому постанова винесена інспектором за вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є вірною. Доказів на підтвердження позиції позивача про вимушеність зупинки та про те, що вказана дія вчинена останнім в стані крайньої необхідності, Близнюком В.М. не надано.

Родіонов О.М. є головним спеціалістом інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації), а тому не має окремої правосуб`єктності та не є самостійним суб`єктом владних повноважень, а отже не є належним відповідачем у даній справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України», частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав. Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Основним предметом позовних вимог позивача є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) від 14.05.2025 серії 2КI №

Судом встановлено, що 14 травня 2025 року головним спеціалістом інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Радіоновим О.М. винесено постанову серії 2КІ № про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З постанови вбачається, що транспортний засіб «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 14.05.2025 о 13 год 01 хв. зупинено в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», на вул. Гусовського, 12/7 в м. Києві чим порушено вимоги дорожнього знаку 3.34 ПДР, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора.

Згідно п. 9.1 рішення Київської міської ради від 13.07.2023 №6870/6911 «Про оптимізацію діяльності деяких структурних підрозділів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» здійснення Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повноважень та функцій щодо здійснення контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оплати вартості послуг з паркування транспортних засобів та контролю діяльності внутрішнього водного транспорту починається з дня видання розпорядження Київського міського голови про готовність до здійснення таких повноважень та функцій.

Пунктом 6 Положення «Про Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», затвердженого рішенням Київської міської ради 02.03.2023 N 6010/6051(у редакції рішення Київської міської ради від 13.07.2023 року N 6870/6911) у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, управління (інспекція) контролю за благоустроєм, положення про які затверджуються наказом директора Департаменту.

У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: 1) здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки (відеозапису); 2) розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено; 3) складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень; 4) накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису); 5) розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності; 6) складати акт огляду та тимчасового затримання транспортних засобів; 7) здійснювати тимчасове затримання транспортних засобів шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування м. Києва є складовою частиною виконання посадовою особою інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням «Про Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також ПДР України.

Згідно з п. 1.1 ПДР України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, згідно із п. 1.3 ПДР України.

Разом з тим, п. 1.9 ПДР України зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП перебачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка до цієї статті передбачає, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положенням ч. 1 ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

А відтак, при розгляді справ щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом АРМ Інспектора про що, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП зазначено у постанові.

Так, веб-сайт, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, kyiv.digital/penalty/check через ідентифікатори доступу до фото/відеоматеріалів правопорушення постанова 2КІ № від 14.05.2025 року, де містяться фото транспортного засобу «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 , містить п`ять фотознімків, виконаних з різних ракурсів, які відображають, що транспортний засіб позивача знаходився в зоні дії дорожнього знака 3.34 ПДР «Зупинку заборонено».

Як видно із фотофіксації на стовпі по вул. Гусовського, 12/7 в м. Києві містяться дорожні знаки з послідовністю згори до низу, а саме: 3.34, 5,5 ПДР.

Відповідно до визначень ПДР, знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу); знак 5.5 «дорога з одностороннім рухом» - дорога з або відокремлена проїзна частина, по якій рух транспортних засобів за всією шириною здійснюється лише в одному напрямку.

Оскільки, автомобіль позивача знаходився, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 що видно із фотоматеріалів, наведене свідчить про те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 73 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАСУ).

Згідно із ч. 1, 2ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАСУ обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Усупереч викладеному, позивач не надав жодних доказів на підтвердження вказаних ним в судовому засіданні обставин, а саме чеків, на придбання 14.05.2025 року після 13 години у аптеці медичних препаратів, води, а також письмових документів про звернення останнього до медичного закладу для надання медичної допомоги.

Доводи ОСОБА_1 вказані в судовому засіданні про те, що він не помітив на стовбі по вул. Гусовського дорожнього знаку 3.34 « зупинку заборонено» суд не бере до уваги, оскільки обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування постанови позивач посилався на те, що він відчувши не сподівану біль в області серця прийняв рішення зупинитись, хоча знаходився у місці, яке забороняє зупинку транспортного засобу, яке позначене дорожнім знаком 3.34.

Також зазначав, що зупинка була вимушеною, пов`язаною зі станом здоров`я, однак в судовому засіданні не заперечував при цьому, що його дії не відповідали вимогам п.15.14 ПДР, оскільки він не діяв згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 ПДР, яких повинен дотримуватись у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про сумнівність тверджень позивача про вимушеність його зупинки та залишення автомобіля на проїзній частині, саме у зв`язку зі станом здоров`я або ж перебуванням в стані крайньої необхідності, і є нічим іншим як захисною версією з урахуванням усвідомлення порушень вимог ПДР.

Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Тобто, положеннями чинного законодавства прямо передбачено здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП на місці вчинення та винесення постанови по справі, а тому твердження позивача про порушення порядку розгляду такої справи в частині здійснення її розгляду «на місці вчинення» відхиляються судом як безпідставні.

Статтею 20 та статтею 286 КАС України передбачено, що місцевими загальними судами як адміністративними розглядаються справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст. 122 КупАП, працівники управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (інспектори з паркування) відповідно до покладених на них повноважень діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Отже, відповідні інспектори з паркування у справах про оскарження постанов про притягнення певної особи до адміністративної відповідальності не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Зміст статтей 213 та 219 КУпАП свідчить, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом за правилами, визначеними КАС України, є саме відповідний орган - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах і від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Отже, враховуючи вищевказане, ОСОБА_2 головнй спеціаліст інспектор з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про адміністративне правопорушення не є належним відповідачем у даній справі.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд дійшов висновку, що факт порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено» підтверджено матеріалами фотофіксації, доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже, наявні підстави для відмови у скасуванні оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14-2, 17, 18,122, 213,219,245, 251,258, 277, 280, 283,287,288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 74, 77, 79, , 241, 242, 286, 293, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Найменування сторін: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ); відповідачі - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), (03057, вул.Дегтярівська, буд.31, корп.2, м.Київ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Демченко