Справа № 160/7609/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7609/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року (суддя Лозицька І.О.) в справі № 160/7609/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про:

визнання протиправним та скасування протоколу комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, від 27 грудня 2024 року №47/д в частині, що стосується повернення на доопрацювання документів;

зобов`язання призначити та виплатити їй одноразову грошову допомогу одним платежем на момент подачі заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2025 року залучено до участі у справі третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України від 27.12.2024 року №47/д, оформлене у формі виписки з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, складене за фактом розгляду заяви ОСОБА_1 , про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 .

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 та прийняти рішення з урахуванням правових висновків суду, що викладені в цьому рішенні.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/3527/23, яким вирішено позовну заяву позивачки, яка подавалася з метою оформлення по досягненню відповідного віку пенсії по втраті годувальника, отримання пільг та подальшого судового врегулювання спорів, що виникають щодо не виплати заробітної плати військовослужбовцю під час проходження служби, не може свідчити про набуття нею статусу особи, яка має право на призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-1 Закону № 2011- ХІІ. Позивач не має статусу «один із подружжя, який не одружився вдруге», вищевказаним рішення суду даний статус (юридичний факт) не встановлено.

Крім того, звертає увагу на висновок Верховного Суду, який викладено у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №809/1346/17, відповідно до якого встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вказує на недоведеність обсягу наданої правничої допомоги, її вартості. Також вважає, що стягнення з Міноборони не підтверджених витрат на правову допомогу впливає на обороноздатність.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 був мобілізований до лав Збройних Сил України у зв`язку з уведенням в Україні воєнного стану та оголошенням мобілізації.

Довідкою про причину смерті (до форми №106/0 №4798 (видається для поховання)) від 10.09.2022 року та лікарським свідоцтвом про смерть №4798 від 14.09.2022 року підтверджено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув з причин отримання вибухової травми внаслідок військових дій.

Згідно з висновком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2023 року №7/18859/15 встановлено, що право цивільної дружини ОСОБА_5 ОСОБА_1 на одержання грошової допомоги не визначено, встановлює в суді факт проживання однією сім`єю.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 року у справі №175/3527/23, яке набрало законної сили, позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Пенсійний Фонд України, Першотравенська міська рада, Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, задоволено.

Встановлено факт спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 10 квітня 2021 року по 08 вересня 2022, за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_5 під час виконання бойових завдань. При цьому, вказувала, що проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, на підтвердження чого надала рішення суду цивільної юрисдикції про встановлення факту спільного проживання.

За наслідками розгляду зазначеної заяви документи позивача для призначення одноразової грошової допомоги відповідачем було повернуто на доопрацювання, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Виписки з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2024 року № 47/д.

Підставами такого повернення було зазначено, що відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя.

Встановивши, що факт спільного проживання позивача з померлим військовослужбовцем однією сім`єю встановлено рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 року у справі №175/3527/23, яким підтверджується факт того, що ОСОБА_5 спільно проживав, був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки з ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що вони фактично були подружжям, що дає право позивачу на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка як дружина загиблого, однак підставою для повернення документів на доопрацювання відповідач визначає відсутність документів на підтвердження її знаходження на утриманні позивача, проте положення частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII передбачають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема і одного із подружжя, який не одружився вдруге та факт того, що позивач є одним із подружжя, встановлено судом.

Враховуючи, що судом цивільної юрисдикції встановлено факт проживання позивача з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю як чоловіка і жінки, суд першої інстанції дійшов висновку, що підхід Міністерства оборони України щодо повернення позивачу документів, які містили наведене рішення суду, на доопрацювання з метою надання документів, яким встановлено факт перебування на утриманні загиблого та посилання на відсутність факту реєстрації, що обумовило повернення документів, поданих позивачем для призначення одноразової грошової допомоги, є необґрунтованим.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати одноразову грошову допомогу, у зв`язку з чим, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає, а спосіб захисту порушеного права позивача у формі повторного розгляду поданої заяви про виплату спірної допомоги відповідає характеру спірних правовідносин та є належним.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, зважаючи на незначну складність справи, вважав, що сума у розмірі 20000,00 грн на оплату наданих адвокатом послуг є завищеною, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, а тому вважав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у цьому випадку має бути зменшений з 20000,00 грн до 1500,00 грн.

Суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув під виконання обов`язків військової служби (довідка про причину смерті форми №106/0 №4798 від 10.09.2022 року, лікарське свідоцтво про смерть №4798 від 14.09.2022 року).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року у справі №175/3527/23, яке набрало законної сили, установлено факт спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 10 квітня 2021 року по 08 вересня 2022, за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 .

Висновком ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08 серпня 2023 року №7/18859/15 встановлено відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 27 грудня 2924 року ухвалено протокольне рішення (протокол від 27 грудня 2024 року № 47/д) про повернення документів, поданих ОСОБА_1 , на доопрацювання з тих підстав, що заявник не відноситься до одного з подружжя.

Спірними в цій справі є питання наявності підстав для виплати особі, яка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, застосовується судом у редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин, тобто смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

За змістом частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до якої у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до пункту а) частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ).

За положеннями частини першої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (частина восьма статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова № 168).

Пунктом 2 постанови № 168 (в редакції, чинній на час смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975, застосовується судом в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно з абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відтак, хоча особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011-ХІІ, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, проте одноразова грошова допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Як встановлено вище, позивач ОСОБА_1 не є дружиною зниклого загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року у справі №175/3527/23, яке набрало законної сили, установлено факт спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в період з 10 квітня 2021 року по 08 вересня 2022, за адресою: АДРЕСА_3 .

Водночас, приписами частини першої статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ імперативно встановлено коло осіб які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Тобто до осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, є один із подружжя військовослужбовця, який не одружився вдруге.

Відповідно до частин першої-другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Поняття шлюбу визначено у статті 21 СК України, якою установлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відтак, фактичне спільне проживання чоловіка та жінки не є шлюбом у розумінні законодавства, тому приписи частини першої статті 16-1 Закону № 2011-XII, які мають імперативний характер в частині визначення кола осіб сім`ї військовослужбовця, не підлягають розширеному тлумаченню і не розповсюджуються на позивача.

Суд визнає помилковим посилання суду першої інстанції на установлення в рішенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року у справі №175/3527/23, яке набрало законної сили, факту спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в період з 10 квітня 2021 року по 08 вересня 2022 - день смерті ОСОБА_5 , адже установлення такого факту не свідчить, що у позивача та ОСОБА_5 виникли права та обов`язки подружжя.

Оскільки виключно шлюб є підставою для виникнення прав і обов`язків подружжя, враховуючи відсутність факту укладання шлюбу позивачем із ОСОБА_6 , суд констатує відсутність у позивача прав дружини, тому доходить до висновку про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зауважує, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року у справі №175/3527/23 не встановлювався факт перебування позивача на утриманні загиблого військовослужбовця, докази перебування ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 відсутні.

Також є необхідним зазначити, що нормами законодавства, чинними на час виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги (08 вересня 2022 року - день смерті військовослужбовця), визначалося, що особи, з якими військовослужбовець проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до категорії осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги, не відносяться.

Зміни до частини четвертої статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, внесені 29 березня 2024 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних в цій справі правовідносин.

Висновки суду першої інстанції, якими повністю підтримана позиція позивача, зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, що потягло за собою неправильне вирішення справи.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на те, що судом рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нові рішення про відмову у задоволенні позову, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року в справі № 160/7609/25 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року в справі № 160/7609/25 скасувати.

Ухвалити в справі № 160/7609/25 нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 21 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов