Справа № 380/20796/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 рокусправа № 380/20796/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

судді О. Желік,

за участю секретаря судового засідання К. Продан,

представника позивача В. Лабадіна,

представника відповідача О. Гурняк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №380/20796/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАПАК-УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАПАК-УКРАЇНА» (далі позивач, ТзОВ «ДУНАПАК- УКРАЇНА») до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач) із вимогами:

- визнати протиправними і скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 13193/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39194/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39196/13-01-07-05, прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області;

- визнати протиправними і скасувати в частині, що оскаржується, а саме у сумі 30027575,6 грн, податкове повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області.

В обґрунтування позову зазначено те, що у період з 08.07.2024 по 12.08.2024 відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, за період діяльності з 01.04.2017 по 31.03.2024 та за період діяльності з 01.01.2015 по 31.03.2024 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за наслідками якої складено акт від 16.08.2024 № 34717/13-01-07 05/30028622. Позивач не погодився з висновками, викладеними в ньому, та подав відповідачу відповідні заперечення.

Зокрема, щодо нібито завищення адміністративних витрат на суму 30027575 грн. вказав таке. Аргументація контролюючого органу в цій частині в Акті перевірки зводиться виключно до начебто дефектності наданих до перевірки відповідних первинних документів (актів здавання-приймання послуг), зокрема нібито неповноти відомостей, внесених до таких документів (не зазначено, які саме консультаційні послуги надавали, які засоби використовувались для надання послуг, у якому вигляді послуги були надані, розрахунок вартості послуг, які спеціалісти надавали послуги тощо), внаслідок чого відсутнє підтвердження фактичного придбання послуг у таких нерезидентів та їх зв`язок з провадженням господарської діяльності, та відсутня підстава для включення їх вартості до витрат (стор. 29 35 Акту перевірки). Відповідач зазначає, що надані до перевірки документи не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій (стор. 34 35 Акту перевірки). Стверджує, що господарські операції з вказаними контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ належно засвідчені відповідними актами здавання-приймання послуг. Вважає, що наявність договорів із вищевказаними контрагентами і первинних документів визнається відповідачем в Акті перевірки, де, зокрема, наведені відповідні переліки актів здавання-приймання і опис послуг за ними. До того ж, Акт перевірки не містить заперечень стосовно відсутності в актах здавання-приймання послуг необхідних реквізитів первинного документа , передбачених ч. 2 ст. 9 Закону про бухоблік, тобто юридична сила і дійсність таких первинних документів відповідачем не заперечується. Вказав, що позивач має належні, достовірні і достатні первинні документи за господарськими операціями з контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ на всю суму здійснених операцій. Щодо висновків зауважень відповідача щодо деталізації в актах здавання приймання послуг наданих послуг вказав, що такі доводи не відповідають ч. 2 ст. 9 Закону про бухоблік, оскільки наведення такої інформації в первинних документах не передбачене цим положенням. Щодо пов`язаності придбаних у нерезидентів Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ послуг з господарською діяльністю повідомив, що зі змісту договорів і актів здавання-приймання послуг з нерезидентами чітко слідує, що предметом зазначених господарських операцій було надання послуг, пов`язаних із обслуговуванням операційної діяльності позивача. Позивач входить до групи компаній Prinzhorn Group, що належить до 3-ки лідерів на Європейському ринку упаковки з паперу, виробів з паперу, переробки паперу та відходів з паперу. Позивач належить до сегменту: Dunapack Packaging (виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари) та надає управлінські звіти в головний офіс Prinzhorn Group. Здійснюється виробництво та продаж продукції з паперу та гофрокартону для задоволення потреб підприємств, переважно які функціонують на українському ринку. Серед асортименту продукції позивача, зокрема лотки, обгорткові короби, короби під формат А4, лотки кондитерські, лотки під стакани, лотки полуничні, лотки під піцу, відра з гофрокартону під напівфабрикати, лотки для яєць, ящики з гофрокатрону під пляшки. Щодо розрахунку вартості послуг вказав, що у частині вказівки відповідача щодо нібито відсутності розрахунку вартості послуг варто зауважити, що позивачем і контрагентами використовувалися різні підходи до формування вартості. По окремим договорам вартість послуг була фіксованою та завчасно визначена у відповідних договорах, тоді як ціни та назви послуг, вказані у актах здавання-приймання, відповідають цінам та назвам послуг, зазначеним у договорах. Тобто, позивач завчасно погодив з контрагентом вартість послуг і не повинен був здійснювати розрахунок вартості послуг, а повинен був відобразити таку завчасно погоджену вартість у первинних документах, що у і було зроблено. Зазначив, що протягом періодів 2017-2021 рік, які перевірялися, позивач був прибутковим, що підтверджується і відповідачем в Акті перевірки. За власною оцінкою позивача, придбані у нерезидентів послуги, про які йдеться в Акті перевірки, очевидно мали позитивний вплив на господарську діяльність позивача, насамперед для досягнення високого рівня прибутковості. У подальших періодах, що перевірялися, як слідує із Акту перевірки, а саме у 2022-2023 роках і першому кварталі 2024 року, позивач був збитковим, що обумовлене, зокрема, порушенням господарської діяльності через війну. Разом з цим, найбільший збиток цих періодів мав місце у 2022 році і потім поступово почав зменшуватися, і станом на перший квартал 2024 року він становив всього 545000 грн Таке зменшення збитковості відбулося у тому числі завдяки оперативно прийнятим організаційним, управлінським та іншим рішенням внаслідок отриманих послуг від нерезидентів у 2022-2024 роках. Отже, послуги від вказаних нерезидентів мали очевидний позитивний вплив на господарську діяльність позивача. Повідомив, що господарські операції позивача з контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ належно засвідчені первинними документами. Стверджує, що позивач правомірно здійснив відповідні господарські операції з придбання послуг у нерезидентів і належним чином облікував витрати за ними у бухгалтерському і податковому обліках, відповідно до ПК України та застосовних правил бухгалтерського обліку. Відповідно, посилання відповідача на нібито порушення позивачем норм ПК України є необґрунтованими та безпідставними. Будь-які законні підстави для оспорення чи виключення цих витрат для цілей оподаткування відсутні. Щодо висновку відповідача про нібито заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ зазначив, що основним видом діяльності позивача є виробництво гофрокартонної упаковки, яке не можливе без придбання сировини паперу, гофрованого картону, фарби, плівки, клею, лаку, тощо. При цьому, вся придбана сировина залучається до виробничого процесу з виготовлення продукції, а саме гофрокартонної упаковки, з призначенням її подальшого використання в оподатковуваних операціях, а її вартість включається до виробничої собівартості продукції. Позивач утилізує паперові відходи, що утворились в процесі виробництва. Проте, обов`язку нараховувати податкові зобов`язання на підставі п. 199.1. ст. 199 ПК України, у позивача не виникає. Це зумовлене тим, що сировина використана для виробництва готової продукції та наднормативні відходи відсутні, а отже відходи від її переробки (в тому числі макулатура) не можуть вважатися придбаними з ПДВ. З цих же міркувань вважає протиправними висновки податкового повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 39194/13-01-07-05. Також вважає, що відсутність у позивача протягом періоду, що перевірявся, обов`язку нарахування податкових зобов`язань на підставі п. 199.1 ст. 199 ПК України, у позивача не виникав обов`язок зі складення та реєстрації податкових накладних на підставі п. п. 201.1., 201.4., 201.10. ст. 201 ПК України, а отже висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем п. п. 201.1., 201.10. ст. 201 ПК України є безпідставними. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 14.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень вказав, що згідно з п. 44.2. ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу. Витрати, прямо пов`язані з продажем товарів, виробництвом готової продукції, можуть бути підтверджені лише тими документами, що свідчать про зміст, обсяг виконаних робіт та їх економічно обґрунтовану вартість та які свідчать про операції, які фактично відбувались. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Відповідно до п.п.14.1.36. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами і доповненнями), господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Економічна вигода це обов`язковий елемент формування як доходу, так і витрат платника податків Зрозумілим є те, що витрати платника податків зменшують економічну вигоду. Проте, таке зменшення, яке відбувається шляхом вибуття активів або збільшенням зобов`язань не позбавлено економічної доцільності в силу того, що для прикладу вибуття активів як спосіб зменшення економічної вигоди та підстава для виникнення у платника податків права на витрати передбачає отримання економічної вигоди у майбутньому. Таке висновується із суті визначення поняття активи, що наведено у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому. Таким чином, в кінцевому підсумку вибуття активу має призвести до отримання платником податків економічних вигод у майбутньому. Зазначив, що відображенню у податковій звітності фінансовій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу витрат (доходів). Тому вищевказані господарські операції, які фактично не відбулись є безтоварними, оскільки не спрямовані на реальне настання правових наслідків, а спрямовані лише на формування витрат у зв`язку із відображенням їх змісту у первинних документах. Відтак, представлені ТЗОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» до перевірки, документи (акти, платіжні документи, договора) не підтверджують факт придбання послуг, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування бухгалтерського обліку та податкового обліку платника податків. На порушення вимог п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами і доповненнями); п.6, п.17, п.18 Наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати"» (із змінами і доповненнями), ТЗОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» завищено адміністративні витрати Звіту про фінансові результати всього у сумі 30 027 575 грн. у тому числі за 2 кв 2017 року у сумі 169572 грн., за 1 кв 2018 року у сумі 965300 грн., за 2 кв 2018 року у сумі 291353 грн., за 1 кв 2019 року у сумі 977549 грн., за 2 кв 2019 року у сумі 419532 грн., за 4 кв 2019 року у сумі 1460714 грн., за 4 кв 2020 року у сумі 3834589 грн., за 4 кв 2021 року у сумі 5565003 грн., за 3 кв 2022 року у сумі 560022 грн., за 4 кв 2022 року у сумі 1788050 грн., за 4 кв 2023 року у сумі 13995893 грн. Вважає, що факти заниження задекларованих ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» показників у рядку 4.1 Декларацій „Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою Податкових декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 2902191 грн. (внаслідок не нарахування податкових зобов`язань на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час придбання або виготовлення товарів/ послуг, необоротних активів, яка відповідає частці використання таких товарів/ послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях) підтверджують та доводять наявність вини ТЗОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» щодо порушення Податкового законодавства. Стверджує, що порушення вчинені позивачем умисно, а також удавано. Підприємством цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також вказав, що згідно з пунктами 201.1 і 201.10 ст.201 розділу V Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений Кодексом термін. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При цьому особливості складання податкової накладної при здійсненні операції з безоплатного постачання товарів/послуг визначено Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (далі Порядок № 1307). Відповідно до абзацу 11 п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця , в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг. На порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підприємством за період з липня 2017 по березень 2024 не складено і не зареєстровано зведені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час придбання або виготовлення товарів/ послуг, необоротних активів, яка відповідає частці використання таких товарів/ послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях всього в сумі ПДВ 2902190 грн.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 04.03.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Суд заслухав пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» () з 28.08.1998 зареєстроване в якості юридичної особи, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис. Основним видом діяльності є 17.21 Виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари. Іншими видами діяльності позивача є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У період з 08.07.2024 по 12.08.2024 відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, за період діяльності з 01.04.2017 по 31.03.2024 та за період діяльності з 01.01.2015 по 31.03.2024 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Перевірка). Перевірка проводилась на підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області та направлень на перевірку від 08.07.2024 № 7362, № 7363, № 7364, № 7365, № 7366, № 7367, № 7369, № 7370, № 7412. При цьому, в ході проведення перевірки продовжувався її строк на п`ять (5) робочих днів, починаючи з 06.08.2024 на підставі наказу від 02.08.2024 № 4081-ПС.

Під час перевірки відповідач звертався до позивача із запитом від 09.07.2024 № 20592/6/13-01-07-05 щодо надання позивачем документів (інформації). Перелік наданих позивачем документів наведений серед додатків до акту податкової перевірки. Зауважень щодо ненадання або неповноти наданих документів під час перевірки відповідач не висловлював.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 16.08.2024 № 34717/13-01-07 05/30028622 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТЗОВ "ДУНАПАК-УКРАЇНА" за період діяльності з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2024 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- п. 134.1. ст. 134, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п. 135.1. ст. 135, пп. 140.5.4. п. 140.5. ст. 140 ПК України; п. 6, п. 17, п. 18 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, у результаті чого підприємством завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування у сумі 30104225 грн., у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2017 рік у сумі 169672 грн., за 2018 рік у сумі 1426225 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2017 рік у сумі 169572 грн.), за 2019 рік у сумі 4284019 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2018 рік у сумі 1426225 грн.), за 2020 рік у сумі 8118608 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2018 рік у сумі 4284019 грн.), за 2021 рік у сумі 13683611 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2020 рік у сумі 8118608 грн.), за 2022 рік у сумі 16031683 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2021 рік у сумі 13683611 грн.), за 2023 рік у сумі 30104225 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2022 рік у сумі 16031683 грн грн.), за I кв. 2024 року у сумі 30104225 грн. (у тому числі від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2023 рік у сумі 30104225 грн.);

- п. 185.1. ст. 185, п. 187.8. ст. 187, п. 190.2. ст. 190, п. 198.1. ст. 198, п. 198.3. ст. 198, п. 198.6. ст. 198, п. 199.1., п. 199.3. ст. 199, п. 200.4. ст. 200, п. 208.2. ст. 208 ПК України, в результаті чого підприємством занижено ПДВ на загальну суму 1449354 грн., у тому числі за липень 2017 року у сумі 10085 грн., за серпень 2017 року у сумі 12423 грн., за вересень 2017 року у сумі 12879 грн., за жовтень 2017 року у сумі 13812 грн., за листопад 2017 року у сумі 12195 грн., за грудень 2017 року у сумі 11066 грн., за січень 2018 року у сумі 4539 грн., за лютий 2018 року у сумі 6472 грн., за березень 2018 року у сумі 5078 грн., за квітень 2018 року у сумі 5467 грн., за травень 2018 року у сумі 5145 грн., за червень 2018 року у сумі 5592 грн., за липень 2018 року у сумі 6421 грн., за серпень 2018 року у сумі 6100 грн., за вересень 2018 року у сумі 7263 грн., за жовтень 2018 року у сумі 6992 грн., за листопад 2018 року у сумі 7026 грн., за грудень 2018 року у сумі 6065 грн., за січень 2019 року у сумі 10999 грн., за лютий 2019 року у сумі 10841 грн., за березень 2019 року у сумі 12218 грн., за квітень 2019 року у сумі 12598 грн., за травень 2019 року у сумі 11626 грн., за червень 2019 року у сумі 11545 грн., за липень 2019 року у сумі 14943 грн., за серпень 2019 року у сумі 12274 грн., за вересень 2019 року 11750 грн., за жовтень 2019 року у сумі 13984 грн., за листопад 2019 року у сумі 13891 грн., за січень 2020 року у сумі 27716 грн., за лютий 2020 року у сумі 10719 грн., за березень 2020 року у сумі 11072 грн., за квітень 2020 року у сумі 6642 грн., за травень 2020 року у сумі 7995 грн., за червень 2020 року у сумі 9300 грн., за липень 2020 року у сумі 9973 грн., за серпень 2020 року у сумі 10338 грн., за вересень 2020 року у сумі 12840 грн., за жовтень 2020 року у сумі 12047 грн., за листопад 2020 року у сумі 11305 грн., за грудень 2020 року у сумі 12346 грн., за січень 2021 року у сумі 11494 грн., за лютий 2021 року у сумі 13319 грн., за березень 2021 року у сумі 16075 грн., за квітень 2021 року у сумі 17064 грн., за травень 2021 року у сумі 16715 грн., за червень 2021 року у сумі 19416 грн., за липень 2021 року у сумі 18492 грн., за серпень 2021 року у сумі 16523 грн., за вересень 2021 року у сумі 19889 грн., за жовтень 2021 року у сумі 20270 грн., за листопад 2021 року у сумі 23285 грн., за грудень 2021 року у сумі 18123 грн., за січень 2022 року у сумі 36746 грн., за лютий 2022 року у сумі 39365 грн., за березень 2022 року у сумі 15867 грн., за квітень 2022 року у сумі 52845 грн., за травень 2022 року у сумі 52841 грн., за червень 2022 року у сумі 74534 грн., за липень 2022 року у сумі 53507 грн., за серпень 2022 року у сумі 39721 грн., за вересень 2022 року у сумі 46683 грн., за жовтень 2022 року у сумі 39523 грн., за листопад 2022 року у сумі 51026 грн., за грудень 2022 року у сумі 46484 грн., за січень 2023 року у сумі 63598 грн., за лютий 2023 року у сумі 72910 грн., за березень 2023 року у сумі 66657 грн., за квітень 2023 року у сумі 62800 грн.;

- п. 185.1. ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.2. ст. 190, п. 198.1. ст. 198, п. 198.3. ст. 198, п. 198.6. ст. 198, п. 199.1., п. 199.3. ст. 199, п. 200.4. ст. 200, п. 208.2. ст. 208 ПК України, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду (ряд. 21 Декларації) за березень 2024 року на суму 1452836 грн.;

- п. 201.4., п. 201.10. ст. 201 ПК України, підприємством не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) зведені податкові накладні всього на суму 17413140,22 грн., у тому числі ПДВ 2902190,04 грн., у тому числі за періоди:

липень 2017 року на суму 60508,45 грн., в т.ч. ПДВ 10084,74 грн., серпень 2017 року на суму 74537,64 грн., в т.ч. ПДВ 12422,94 грн., вересень 2017 року на суму 77275,36 грн., в т.ч. ПДВ 12879,23 грн., жовтень 2017 року на суму 82870,57 грн., в т.ч. ПДВ 13811,76 грн., за листопад 2017 року на суму 73169,67 грн., в т.ч. ПДВ 12194,95 грн., грудень 2017 року на суму 66394,50 грн., в т.ч. ПДВ 11065,75 грн., січень 2018 року на суму 27233,17 грн., в т.ч. ПДВ 4538,86 грн., лютий 2018 року на суму 38830,37 грн, в т.ч. ПДВ 6471,73 грн., березень 2018 року на суму 30465,02 грн., в т.ч. ПДВ 5077,50 грн., квітень 2018 року на суму 32802,11 грн., в т.ч. 5467,02 грн, травень 2018 року на суму 30870,25 грн., в т.ч. ПДВ 5145,04 грн, червень 2018 року на суму 33549,49 грн., в т.ч. ПДВ 5591,58 грн., липень 2018 року на суму 38523,30 грн., в т.ч. ПДВ 6420,55 грн., серпень 2018 року на суму 36601,86 грн., в т.ч. ПДВ 6100,31 грн., вересень 2018 року на суму 43576,72 грн., в т.ч. ПДВ 7262,79 грн., жовтень 2018 року на суму 41954,78 грн., в т.ч. ПДВ 6992,46 грн., листопад 2018 року на суму 42153,35 грн., в т.ч. ПДВ 7025,56 грн., грудень 2018 року на суму 36392,27 грн., в т.ч. ПДВ 6065,38 грн., січень 2019 року на суму 65995,58 грн., в т.ч. ПДВ 10999,26 грн., лютий 2019 року на суму 65047,10 грн., в т.ч. ПДВ 10841,18 грн., березень 2019 року на суму 73309,55 грн., в т.ч. ПДВ 12218,26 грн., квітень 2019 року на суму 75590,76 грн., в т.ч. ПДВ 12598,46 грн., травень 2019 року на суму 69757,74 грн., в т.ч. ПДВ 11626,29 грн., червень 2019 року на суму 69271,78 грн., в т.ч. ПДВ 11545,30 грн., липень 2019 року на суму 89655,03 грн., в т.ч. 14942,50 грн., серпень 2019 року на суму 73646,01 грн., в т.ч. ПДВ 12274,33 грн., вересень 2019 року на суму 70502,16 грн., в т.ч. ПДВ 11750,36 грн., жовтень 2019 року на суму 83902,20 грн., в т.ч. ПДВ 13983,70 грн., листопад 2019 року на суму 83347,22 грн., в т.ч. ПДВ 13891,20 грн., грудень 2019 року на суму 122872,50 грн., в т.ч. ПДВ 20478,75 грн., січень 2020 року на суму 43421,05 грн., в т.ч. ПДВ 7236,84 грн., лютий 2020 року на суму 64312,12 грн., в т.ч. ПДВ 10718,69 грн., березень 2020 року на суму 66429,83 грн., в т.ч. ПДВ 11071,64 грн., квітень 2020 року на суму 39850,26 грн., в т.ч. ПДВ 6641,71 грн., травень 2020 року на суму 47972,62 грн., в т.ч. ПДВ 7995,44 грн., червень 2020 року на суму 55801,23 грн., в т.ч. ПДВ 9300,20 грн., липень 2020 року на суму 59837,97 грн., в т.ч. ПДВ 9972,99 грн., серпень 2020 року на суму 62027,17 грн., в т.ч. ПДВ 10337,86 грн., вересень 2020 року на суму 77040,10 грн., листопад 2020 року на суму 67830,11 грн., в т.ч. ПДВ 11305,02 грн., грудень 2020 року на суму 74075,90 грн., в т.ч. ПДВ 12345,98 грн., січень 2021 року на суму 68966,98 грн., в т.ч. ПДВ 11494,50 грн., лютий 2021 року на суму 79915,19 грн., в т.ч. ПДВ 13319,20 грн., березень 2021 року на суму 96449 грн., в т.ч. ПДВ 16074,83 грн., квітень 2021 року на суму 102382,56 грн., в т.ч. ПДВ 17063,76 грн., травень 2021 року на суму 100292,87 грн., в т.ч. ПДВ 16715,48 грн., червень 2021 року на суму 116496,48 грн., в т.ч. ПДВ 19416,08 грн., липень 2021 року на суму 110954,80 грн., в т.ч. ПДВ 18492,47 грн., серпень 2021 року на суму 99135,29 грн., в т.ч. ПДВ 16522,55 грн., вересень 2021 року на суму 119333,33 грн., в т.ч. ПДВ 19888,89 грн., жовтень 2021 року на суму 121621,36 грн., в т.ч. ПДВ 20270,23 грн., листопад 2021 року на суму 139711,57 грн., в т.ч. ПДВ 23285,26 грн., грудень 2021 року на суму 108738,872 грн., в т.ч. ПДВ 18123,12 грн., січень 2022 року на суму 220475,34 грн., в т.ч. ПДВ 36745,89 грн., лютий 2022 року на суму 236191,78 грн., в т.ч. ПДВ 39365,30 грн., березень 2022 року на суму 95204,49 грн., в т.ч. ПДВ 15867,42 грн., квітень 2022 року на суму 317072,49 грн., в т.ч. ПДВ 52845,42 грн., травень 2022 року на суму 317047,82 грн., в т.ч. ПДВ 52841,30 грн., червень 2022 року на суму 447202,51 грн., в т.ч. ПДВ 74533,75 грн., липень 2022 року на суму 321039,52 грн., в т.ч. ПДВ 535506,59 грн., серпень 2022 року на суму 238323,59 грн., в т.ч. ПДВ 39720,60 грн., вересень 2022 року на суму 280097,98 грн., в т.ч. ПДВ 46683,00 грн., жовтень 2022 року на суму 237140,15 грн., в т.ч. ПДВ 39523,36 грн., листопад 2022 року на суму 306157,03 грн., в т.ч. ПДВ 51026,17 грн., грудень 2022 року на суму 278905,87 грн., в т.ч. ПДВ 46484,31 грн., січень 2023 року на суму 381585,78 грн., в т.ч. ПДВ 63597,63 грн., лютий 2023 року на суму 437459,04 грн., в т.ч. ПДВ 72909,84 грн., березень 2023 року на суму 399942,36 грн., в т.ч. ПДВ 66657,06 грн., квітень 2023 року на суму 376798,41 грн., в т.ч. ПДВ 62799,74 грн., травень 2023 року на суму 973415,88 грн., в т.ч. ПДВ 162235,98 грн., червень 2023 року на суму 969625,26 грн., в т.ч. ПДВ 161604,21 грн., липень 2023 року на суму 567377,46 грн., в т.ч. ПДВ 94562,91 грн., серпень 2023 року на суму 610278,12 грн., в т.ч. ПДВ 101713,02 грн., вересень 2023 року на суму 1275093,72 грн., в т.ч. ПДВ 212515,62 грн., жовтень 2023 року на суму 704550,51 грн., в т.ч. ПДВ 117425,09 грн., листопад 2023 року на суму 665308,26 грн., в т.ч. ПДВ 110884,71 грн., грудень 2023 року на суму 693402,48 грн., в т.ч. ПДВ 115567,08 грн., січень 2024 року на суму 1042810,72 грн., в т.ч. ПДВ 173801,79 грн., лютий 2024 року на суму 715422,15 грн., в т.ч. ПДВ 119237,03 грн., березень 2014 року на суму 499729,15 грн., в т.ч. ПДВ 83288,19 грн.

Позивач 30.08.2024 подав до відповідача заперечення на Акт перевірки, яке листом відповідача від 11.09.2024 № 26926/6/13-01-07-05-16 «Про надання відповіді на заперечення» залишено без задоволення.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 13193/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39194/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39196/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05.

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями від 13.09.2024 № 13193/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39194/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39196/13-01-07-05, а також частково із податковим повідомленням-рішенням від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05 в частині 30027575,6 грн, тому звернувся до суду із цим позовом до суду.

При вирішенні спору, суд керується таким.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють Податковим кодексом України (далі ПК України).

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Щодо оцінки аргументів сторін про порушення позивачем податкового законодавства в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування шляхом завищення адміністративних витрат всього на суму 30027575 грн при закупівлі послуг у контрагентів Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ і Мосбургер ГмбГ; та заниження різниць, які виникають відповідно до ПК України, за 2023 рік у сумі 76649,4 грн, на які мало бути здійснене коригування фінансового результату до оподаткування у зв`язку з придбанням товарів у Вальтер Спек ГмбГ + Ко.Кг, організаційно-правова форма якого включена до переліку організаційно-правових форм нерезидентів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 № 480, що відповідають критеріям, установленим підпунктом "г" пп. 39.2.1.1. пп. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПК України, суд зазначає таке.

Аргументація контролюючого органу в цій частині зводиться виключно до начебто дефектності наданих до перевірки відповідних первинних документів (актів здавання-приймання послуг), зокрема нібито неповноти відомостей, внесених до таких документів (не зазначено, які саме консультаційні послуги надавали, які засоби використовувались для надання послуг, у якому вигляді послуги були надані, розрахунок вартості послуг, які спеціалісти надавали послуги тощо), внаслідок чого відсутнє підтвердження фактичного придбання послуг у таких нерезидентів та їх зв`язок з провадженням господарської діяльності, та відсутня підстава для включення їх вартості до витрат (стор. 29 35 Акту перевірки). Відповідач зазначає, що надані до перевірки документи не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій (стор. 34 35 Акту перевірки).

Згідно з п. 44.2. ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.1. ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Витрати, прямо пов`язані з продажем товарів, виробництвом готової продукції, можуть бути підтверджені лише тими документами, що свідчать про зміст, обсяг виконаних робіт та їх економічно обґрунтовану вартість та які свідчать про операції, які фактично відбувались.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 6 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318 (далі НП(С)БО 16), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

За змістом п. 17 НП(С)БО 16, витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Згідно з п. 18 НП(С)БО 16, до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо); витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо); амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; витрати на врегулювання спорів у судових органах; податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг); плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею продажем валюти; інші витрати загальногосподарського призначення.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п. 44.1. ст. 44 ПК України). Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2. ст. 44 ПК України).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р.№ 996-XIV (далі Закон про бухоблік)). Первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закон про бухоблік). До обов`язкових реквізитів первинного документа належать: назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону про бухоблік).

Таким чином, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію, яка була фактично здійснена, та всі обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону про бухоблік. Відповідно, документ, що відповідає наведеним вимогам, є підтвердженням зміни (збільшення чи зменшення) активів або зобов`язань платника податку, що безпосередньо впливає на визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Актом встановлено, що згідно наданих до перевірки документів ТЗОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» включило до складу адміністративних витрат послуги: у сумі 15421716,42 грн згідно з актами здавання-приймання послуг складених ТОВ «Прінцхорн Холдинг» (Prinzhorn Holding GmbH) (Австрія); у сумі 2381036,37 грн. відповідно до актів здавання-приймання послуг складених ТОВ Трежері Сервіс Гмбг (Prinzhorn Treasury Services GmbH) (Австрія); у сумі 12224822,68 грн. згідно з актами здавання-приймання послуг складених ТОВ ТОВ «Мосбургер ГмбГ» (Mosburger GmbH) (Австрія).

Так, щодо відносин з контрагентом Прінцхорн Холдинг ГмбГ позивач надав до перевірки такі документи: Договір № 02022018 від 02.02.2018, акт здавання-приймання послуг від 30.04.2018, Договір № 03012019 від 03.01.2019, акт здавання-приймання послуг від 10.04.2019, Договір № 04012019 від 04.01.2019, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2019, Договір № 06012020 від 06.01.2020, акт здавання-приймання послуг від 15.12.2020, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2020, Договір № 02012019 від 02.01.2019, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2021, Договір № 21012021 від 21.01.2021, акт здавання-приймання послуг від 22.12.2021, акт здавання-приймання послуг від 30.09.2022, акт здавання приймання послуг від 19.12.2022, акт здавання-приймання послуг від 26.12.2022, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2023.

Щодо відносин з контрагентом Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ позивач надав відповідачу Договір № 20171003 від 10.03.2017, акт здавання-приймання послуг від 28.04.2017; Договір № 20180903 від 09.03.2018, акт здавання-приймання послуг від 16.06.2018; Договір № 20190703 від 07.03.2019, акт здавання-приймання послуг від 10.04.2019; Договір № 20201110 від 10.11.2020, акт здавання-приймання послуг від 15.12.2020, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2020, Договір № 20211110 від 10.11.2021; акт здавання-приймання послуг від 15.12.2021.

Щодо відносин з контрагентом Мосбургер ГмбГ - Договір № 10012018 від 10.01.2018, акт здавання-приймання послуг від 15.03.2018, акт здавання-приймання послуг від 18.03.2019, Договір № 10092019 від 10.09.2019, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2019, акт здавання-приймання послуг від 22.12.2020, акт здавання приймання послуг від 22.12.2021, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2022, акт здавання-приймання послуг від 31.12.2023.

Наявність зазначених договорів і первинних документів визнається відповідачем в Акті перевірки, де, зокрема, наведені відповідні переліки актів здавання-приймання і опис послуг за ними. До того ж, Акт перевірки не містить заперечень стосовно відсутності в актах здавання-приймання послуг необхідних реквізитів первинного документа , передбачених ч. 2 ст. 9 Закону про бухоблік, тобто юридична сила і дійсність таких первинних документів відповідачем не заперечується.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що одна господарська операція не може фіксуватися у більше ніж одному первинному документі. У зв`язку з цим посилання відповідача в Акті перевірки на нібито відсутність достатніх первинних документів є необґрунтованою, оскільки до перевірки надані всі наявні первинні документи, які слугували підставою для відображення операцій у бухгалтерському обліку позивача.

Суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19, відповідно до якої при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону № 996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що ним надано належні, достовірні і достатні первинні документи за господарськими операціями з контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ на всю суму здійснених операцій.

Суд критично оцінює доводи відповідача про не достатню деталізацію отриманих послуг в договорах і первинних документах з огляду на те, що Закон про бухоблік та інші законодавчі акти не встановлюють вимоги щодо того, наскільки детальним у первинному документі має бути опис господарської операції, як саме зміст та обсяг господарської операції має бути відображений у первинному документі, а також не встановлюють вимог щодо включення до первинного документа розрахунку вартості послуг. Ступені деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 160/17647/21, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

У свою чергу, зміст актів здавання-приймання, наданих позивачем дає змогу ідентифікувати, які саме послуги були надані та в якому обсязі (вказана ціна). Водночас, питання детальності опису господарської операції в силу ч. 2 ст. 9 Закону про бухоблік залишається на розсуд платника податків.

У Довідці «Опис послуг за договорами і первинними документами ТОВ «ДУНАПАК УКРАЇНА» з контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ (у частині витрат, на суму яких відповідач зменшив від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток ТОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» на підставі податкового повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05)» (далі Довідка), позивач наводить узагальнену інформацію щодо відображення змісту послуг у первинних документах і договорах Позивача з контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ у частині витрат, на суму яких відповідач зменшив від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток позивачеві на підставі ППР № 39192. Як слідує з Довідки, зміст (перелік) послуг був відображений з достатньою деталізацією, яка надає можливість ідентифікувати ці послуги, у відповідних договорах та згодом у актах приймання-передачі до таких договорів, які складені у належній формі і містять інформацію про господарські операції, що фактично відбулися. Послуги, наведені у актах здавання-приймання, відповідають послугам, зазначеним у відповідних договорах.

Щодо пов`язаності придбаних у нерезидентів Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ послуг з господарською діяльністю суд зазначає, що зі змісту наведених договорів і актів здавання-приймання послуг з нерезидентами прослідковується той факт, що предметом зазначених господарських операцій було надання послуг, пов`язаних із обслуговуванням операційної діяльності позивача.

Відповідно до п.п.14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Економічна вигода це обов`язковий елемент формування як доходу, так і витрат платника податків

Відповідач стверджує, що зменшення економічної вимоги яке відбувається шляхом вибуття активів або збільшенням зобов`язань, не позбавлено економічної доцільності в силу того, що для прикладу вибуття активів як спосіб зменшення економічної вигоди та підстава для виникнення у платника податків права на витрати передбачає отримання економічної вигоди у майбутньому.

Такий висновок, на думку відповідача, випливає із суті визначення поняття активи, що наведено у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому. Таким чином, в кінцевому підсумку вибуття активу має призвести до отримання платником податків економічних вигод у майбутньому. Застосування принципу економічної вигоди чи можливості отримання платником податків доходу від використання активів при визнанні витрат випливає із змісту п. 7-8 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» «Витрати» від 31.12.99 № 318, які регламентують порядок відображення витрат в бухгалтерському обліку. Водночас сам факт перерахування платником податків коштів контрагенту за відсутністю реального постачання останнім товарів/послуг не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача з огляду на те, що отримані позивачем послуги необхідні позивачу для забезпечення організації та налагодження внутрішніх процесів компанії, а також обслуговування його операційної діяльності. Вказані доводи не спростовані відповідачем. Крім того, на думку суду, такі витрати можуть бути обумовлені планом розвитку суб`єкта господарювання.

Крім того судом враховано, що у позивача і контрагентів немає заперечень щодо вартості послуг, яка остаточно погоджена в договорах і актах. Така вартість була визначена виходячи з принципу свободи договору (ст.ст. 3, 627 Цивільного кодексу України), за яким сторони вільні у визначенні вартості послуг. Тому посилання відповідача на відсутність розрахунків вартості у актах здавання-приймання є необґрунтованим. Розрахунки між сторонами підтверджені належними платіжними інструкціями, які були надані відповідачу під час документальної перевірки. При цьому, відповідач не заперечує, що розрахунки між позивачем та зазначеними контрагентами проведені відповідно до умов договорів та законодавства України.

Вищевказані обставини зумовили висновок суду про доведеність позивачем реальності здійснення господарських операцій з контрагентами Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Прінцхорн Трежері Сервіс ГмбГ, Мосбургер ГмбГ. Суд вважає такі господарській відносини належно засвідчені первинними документами, а саме відповідними актами здавання-приймання послуг, складеними за дійсними (фактично проведеними) господарськими операціями, які місять обов`язкові реквізити та відповідають встановленим законом вимогам. Тобто відповідач не спростував дійсність та достовірність таких первинних документів, так само як і реальність операцій з цими контрагентами позивача.

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від у сумі 30027575,6 грн., податкове повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05 в частині завищення адміністративних позивача на суму 30027575,00 грн.

Суд при цьому дійшов висновку про те, що доводи відповідача щодо необхідності коригування податкових зобов`язань позивача в розмірі 5792372 грн. і податкового кредиту позивача в розмірі 5792372 грн за операціями з придбання Позивачем послуг у контрагентів Прінцхорн Холдинг ГмбГ, Трежері Сервіс Гмбг, Мосбургер ГмбГ, оскільки судом встановлено реальність таких операцій, а, отже, позивач належним чином обліковував податкові зобов`язання і кредит за цими операціями.

Щодо висновків відповідача про заниження податку на додану вартість, суд зазначає таке.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що у нього протягом періоду, що перевірявся, не виникав обов`язок з нарахування податкових зобов`язань в порядку ст. 199 ПК України, з огляду на те, що основним видом діяльності позивача є виробництво гофрокартонної упаковки, яке не можливе без придбання сировини паперу, гофрованого картону, фарби, плівки, клею, лаку, тощо.

Так, перевіркою встановлено, що ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» відображено в рядку 5 та рядку 5.1 (кол А) Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.03.2024, операції, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди)) на загальну суму 13567270 грн, від прожажу макулатури.

На порушення пункту 199.1, 199.3 статті 199 Податкового кодексу України не проведено розрахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних/неоподатковуваних операціях.

Відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово до 1 січня 2027 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За правилами ст. 199 Податкового кодексу України, платникам податку, які поєднують пільгову й оподатковувану діяльність, необхідно розподіляти ПДВ за товарами (послугами) і необоротними активами, які неможливо безпосередньо пов`язати з конкретними операціями з постачання (пільговими чи оподатковуваними).

Відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України у разі, якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, відповідно до п. 199.2 ст. 199 Податкового кодексу України, визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Відповідно до п. 199.3 ст. 199 Податкового кодексу України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції. Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.

Згідно з п. 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку.

Відповідно до п. 199.5 ст. 199 Податкового кодексу України частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2 - 199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку у податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося зняття з обліку.

Згідно з п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами виходячи з вартості їх придбання.

ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» здійснювало операції із реалізації готових виробів власного виробництва (гофролисти, коробки, гофроящик без друку, гофрокартон, гофропрокладка…). Підприємством задекларовано податковий кредит по товарах (роботах, послугах), необоротних активах, які неможливо безпосередньо пов`язати з конкретними операціями з постачання (пільговими чи оподатковуваними) всього на суму 356277348 грн.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.04.2017 по 31.03.2024 на підставі таких документів: головних книг, аналізів рахунків; оборотно сальдових відомостей по рахунках № 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками», № 37 «Розрахунки з різними дебіторами, № 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», № 68 «Розрахунки за різними операціями», № 70 «Доходи від реалізації», № 71 «Інший операційний дохід», № 30 «Каса», № 31 «Рахунки в банках», № 79 «Фінансові результати», № 20 «Виробничі запаси», № 23 «Виробництво», № 26 «Готова продукція», № 28 «Товари», № 94 «Інші витрати операційної діяльності», № 97 «Інші витрати», накладні, акти на списання ТМЦ, податкові накладні, акти виконаних робіт, банківські документи, касові документи, угоди, та інші первинні документи, встановлено заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 4 (колонка Б) Декларацій з податку на додану вартість «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму 2902191 грн. Перевіркою встановлено, що ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» відображено в рядку 5 та рядку 5.1 (кол А) Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.03.2024, операції, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди)) на загальну суму 13567270 грн.

В ході перевірки встановлено, що в таблицю 1 та 2 показників Додатку 5 до Декларацій за період з серпня 2021 року по листопад 2023 року підприємством не включено: до обсягу операцій, які звільнені від оподаткування, (таблиця 2) постачання макулатури на експорт всього на суму 7948592 грн.

Таким чином, ТЗОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» зобов`язане нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Підприємство на порушення пункту 199.1, 199.3 статті 199 Податкового кодексу України не проведено розрахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних/неоподатковуваних операціях (додаток 6, додаток 5 до податкової декларацій з податку на додану вартість за липень 2017 року березень 2024 року до контролюючого органу не подано).

Враховуючи вищенаведене, на порушення п. 199.1, п. 199.3 ст. 199 Податкового кодексу України платником занижено податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, всього на суму 2902191 грн, та не складено і не зареєстровано зведені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час придбання або виготовлення товарів/послуг, необоротних активів, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях всього в сумі 2902191 грн.

Згідно з п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену Податковим кодексом України та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу України).

Згідно з п.109.3 ст. 109 Податкового кодексу України у випадках, визначених п. 119.3 ст. 119, п. 123.2 п. 123.5 ст. 123, п. 124.2, п. 124.3 ст. 124, п. 1251.2 п. 1251.4 ст. 1251 Податкового кодексу України, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Вищенаведені факти заниження задекларованих ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» показників у рядку 4.1 Декларацій „Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою податкових декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 2902191 грн. (внаслідок не нарахування податкових зобов`язань на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час придбання або виготовлення товарів/послуг, необоротних активів, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях) підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «ДУНАПАК-УКРАЇНА» щодо порушення Податкового законодавства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2023 у справі № 821/836/16, який, в силу приписів с. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що приймаючи податкові повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 13193/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39194/13-01-07-05, від 13.09.2024 № 39196/13-01-07-05 відповідач діяв правомірно. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправним і скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.09.2024 № 39192/13-01-07-05 на суму 30027575,60 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Cтягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАПАК-УКРАЇНА» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090) 27188 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят вісім) грн 41 коп судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2025.

Суддя Желік О.М.