Справа № 160/11431/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савченка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
21 квітня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати відмову військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту. "б" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю у нього інвалідності.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначалося, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , проте висловив своє категоричне небажання продовжувати військову службу через наявність в нього III групи інвалідності Так, 17.03.2024 року позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на вищевказаних підставах, з долученням підтверджуючих документів, який було надіслано за допомогою засобів поштового зв`язку. Листом №691/5900 від 03.04.2025 року, відповідач зазначив, що позивач має звернутися для подачі документів на звільнення з військової служби через ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, на переконання, позивача, вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а саме п.233 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, а тому, з метою реалізації свого права на звільнення з військової служби, звернутись до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду
27.05.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , в якому останній пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. Так, відповідачем зауважується, що ОСОБА_1 неодноразово направляв засобами зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорти про звільнення з військової служби, посилаючись на підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військоволікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Востаннє, 08.04.2024 на адресу Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт, датований 26.03.2024, в якому ОСОБА_1 вчергове просив звільнити його з військової служби та посилався на неможливість прибути до військової частини. До рапортів ОСОБА_1 долучив копію свідоцтва про хворобу №224 від 20.12.2023, виданого позаштатною ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня № 5», відповідно до якого його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. На рапорти ОСОБА_1 , а також на адвокатський запит в його інтересах, йому роз`яснено про наявність підстав для його звільнення з військової служби за станом здоров`я, та про необхідність прибути до військової частини для цього, що ОСОБА_1 визнає у рапорті від 26.03.2024. У рапорті від 26.03.2024 ОСОБА_1 посилається на те, що є «нетранспортабельним», зазначаючи реквізити медичних документів (зокрема посилаючись на зазначене свідоцтво про хворобу та виписку з медичної карти стаціонарного хворого за період 14.11.2023 - 05.01.2024), які, як на його думку, підтверджують неможливість прибуття до військової частини. На цей рапорт ОСОБА_1 надано відповідь № 691/3960 від 17.04.2024, в якому вчергове наголошено про наявність підстав для його звільнення з військової служби за станом здоров`я, та запропоновано повернутися до військової частини для вирішення питання про виключення зі списків особового складу військової частини.
02.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній, зокрема, зазначив, що після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно. Системний аналіз норм Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України дає підстави зауважувати про те, що наявність у військовослужбовця таких підстав для звільнення як стан здоров`я та інвалідність військовослужбовця є достатніми для його негайного звільнення за умови подання останнім відповідного рапорту. Жодний з вказаних нормативно-правових актів не передбачає прибуття такого військовослужбовця до військової частини та його участі у оформленні процедури звільнення за умови незадовільного стану здоров`я такого військовослужбовця.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 18.06.1992 року.
17.03.2025 року, ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його на підставі пп. «б» п. 2 ч.4 ст. 26 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за яким військовослужбові, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації , звільняються з військової служби під час воєнного стану за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
До вказаного рапорту ОСОБА_1 було долучено наступні документи: копія військового квитка серії НОМЕР_2 ; нотаріально завірена копія витягу з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/414/В від 05.03.2025; нотаріально завірена копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 .
Вищезгаданий рапорт було направлено засобами поштового зв`язку, що підтверджується відповідною експресс-накладною, копія якої наявна в матеріалах справи.
Листом військової частини НОМЕР_1 №691/5900 від 03.04.2025 року, було повідомлено, що для подачі документів на звільнення вам необхідно звернутись через ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо не видання наказу про його звільнення з військової служби за результатами розгляду рапорту, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та на час спірних відносин та розгляду справи не скасований.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин).
За змістом частини першої та третьої статті 1 цього Закону Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом (пункт 1 частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ).
Частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008 в редакції на час спірних правовідносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).
Згідно з пунктом 260 Положення №1153/2008 під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.
Порядок звільнення врегульований пунктами 233-243 Положення №1153/2008.
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170 в редакції на час спірних відносин).
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів: наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (пункт 3.11.6. Інструкції).
Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 280/7446/24 вказував на те, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).
Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.
Праву військовослужбовця на звернення до безпосереднього командира для вирішення питання службового чи особистого характеру кореспондує обов`язок військового командира відреагувати на поданий рапорт.
Наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про його звільнення чи відмова у задоволенні рапорту.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/414/В від 05.03.2025 року, номер рішення №125/25/414/Р, ОСОБА_1 з 05.03.2025 року встановлена ІІІ група інвалідності, основний діагноз: К74.3 первинний біліарний цироз; супутні діагнози А 81.2- прогресуюча багатовогнищева лейкоенцефалопатія, Н52.2 астигматизм, Н52.1 міопія, J30.0 вазомоторний риніт, 183.0 варикозне розширення вен нижніх кінцівок з виразкою, N41.1 хроничний простатит, ускладнення основного діагнозу D55.1 анемія внаслідок інших порушень обміну глутатіону, К76.6 портальна гіпертензія.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р.№170 (далі -Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
При поданні до звільнення з військової служби за підставами за станом здоров`я подаються:
копія аркуша бесіди;
копія рапорту військовослужбовця;
копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Натомість, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 2024 року № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», введено нову форму - Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Таким чином, у випадках, коли звільнення військовослужбовця відбувається після 01.01.2025 року, може подаватись витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, виданого відповідно до наказу МОЗ № 2067.
Таким чином, на момент звернення позивача, тобто після 01 січня 2025 року, але до внесення змін наказом № 274, Інструкція № 170 ще містила посилання на форму № 157/о, яка вже втратила чинність.
Отже, позивач не міг подати довідку за формою № 157/о, оскільки її видача з 01.01.2025 року припинена. Натомість, позивач подав витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, оформлений відповідно до наказу МОЗ України від 10 грудня 2024 року № 2067, який на момент подання був єдиним чинним документом, що підтверджував стан здоров`я.
Суд зазначає, що подання такого документа повністю відповідає чинному на той час правовому регулюванню.
Так судом вищевстановлено, що до рапорту ОСОБА_1 від 17.03.2025 року про звільнення його з військової служби на підставах, визначених підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» було долучено наступні документи: копія військового квитка серії НОМЕР_2 ; нотаріально завірена копія витягу з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/414/В від 05.03.2025; нотаріально завірена копія паспорта та РНОКПП.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим твердження позивача, що ним до власного рапорту було подано повний пакет документів, згідно з переліком, передбаченим Інструкцією №170.
Так, листом військової частини НОМЕР_1 №691/5900 від 03.04.2025 року, було повідомлено, що для подачі документів на звільнення вам необхідно звернутись через ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом також враховується, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 року, яке набрало законної сили 26.08.2025 року, задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорта ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 19.01.2024 відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та неприйняття рішення за результатами розгляду у встановлений законом строк. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 19.01.2024 відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Однак, станом на день розгляду справи судом відповідачем жодних дій щодо звільнення позивача з військової служби не здійснено.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність ознак протиправності у діях військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я: за наявності інвалідності.
Суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Суд встановив, що позивач: 1) є військовослужбовцем, проходить військову службу у воєнний час за призовом під час мобілізації; 2) йому встановлено ІІІ групу інвалідності на час подання рапорту; 3) позивач подав рапорт про звільнення з військової служби, до якого долучив документи, що підтверджують підстави звільнення.
Таким чином, суд встановив, що позивач відповідає вичерпному перелік умов, яким повинен відповідати військовослужбовець для прийняття позитивного рішення за його рапортом. Закон не передбачає будь-яких альтернативних варіантів рішення за наслідками вирішення рапорту військовослужбовця за встановлених судом обставин.
З огляду на це обраний позивачем спосіб захисту своїх прав в частині вимог до військової частини НОМЕР_1 є ефективним, не суперечить закону та забезпечує досягнення завдання адміністративного судочинства.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для задоволення позову у спосіб визначений судом.
За вказаних обставин, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що позивач не надав документів, які підтверджують понесені витрати. Водночас позивач має право звернутися до суду із заявою, передбаченою статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України, долучивши відповідні докази.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я: за наявності інвалідності.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю у нього інвалідності.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко