Справа № 620/15401/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Оксененка О.М.,

Черпака Ю.К.,-

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Єрмоленко Світлани Володимирівни на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти та науки України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Єрмоленко Світлана Володимирівна звернулася, через підсистему «Електронний суд», в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства освіти та науки України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним рішення Міністерства освіти і науки України щодо відображення в довідці Єдиної державної електронної бази з питань освіти №108384 від 24 червня 2024 року інформації про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання Міністерства освіти і науки України вжити заходів щодо внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Єрмоленко С.В. (надалі - апелянт) подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Апелянт стверджує, на час вступу до Комунального закладу Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж» ОСОБА_1 мав лише повну загальну середню освіту, яку здобув під час навчання в Шосткинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7 Шосткинської міської ради Сумської області, про що свідчить атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги представника позивача Юрочка О.М., колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову, мотивуючи це слідуючим.

Відповідно до паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 22 квітня 2021 року органом №7411, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (а.с.20).

З реєстру територіальної громади вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11 травня 2016 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 в Збройних Силах України не служив, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Відповідно до атестату про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту в 2013 році у Шосткінській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7 Шосткінської міської ради Сумської області (а.с.9 зворот).

Згідно рішення приймальної комісії Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя від 10 серпня 2013 року №36, ОСОБА_1 відповідно до наказу №302-Н від 11 серпня 2013 року зараховано на денну форму навчання філологічного факультету, напряму підготовки « 6.020303 Філологія (українська мова та література і англійська мова» (а.с.11).

Наказом Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя від 04 вересня 2015 року №382-н ОСОБА_1 відраховано зі складу студентів 3 курсу філологічного факультету, напрям підготовки « 6.020303 Філологія (українська мова та література і англійська мова» денної форми навчання за власним бажанням (а.с.11).

Згідно з довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №108384 від 25 червня 2024 року позивач:

- 18 червня 2011 отримав Свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , видане Шосткінською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7 Шосткінської міської ради Сумської області;

- 01 червня 2013 отримав Атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 , виданий Шосткінською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7 Шосткінської міської ради Сумської області.

Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №108384 від 25 червня 2024 року позивач навчається в Комунальному закладі Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж» за ступенем фаховий молодший бакалавр на денній формі навчання з 29 листопада 2023 року по 30 червня 2026 року. При цьому в графі «на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» зазначено «Ні, порушує» (а.с.13).

На звернення позивача Міністерство освіти і науки України листом від 06 вересня 2024 року за №3/6109-24 повідомило, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, ОСОБА_1 у 2013 році зарахований до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя для здобуття освітнього ступеня бакалавра і 04 вересня 2015 року відрахований з закладу освіти. У 2024 році зарахований до Комунального закладу Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж» за ступенем фаховий молодший бакалавр. Здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним (а.с.17).

На повторне звернення позивача, Міністерство освіти і науки України листом від 07 вересня 2024 року за вих.№3/6726-24 повідомило заявника, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти ОСОБА_1 01 вересня 2013 року зарахований до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя для здобуття освітнього ступеня бакалавра і 04 вересня 2015 року відрахований з закладу освіти. 29 листопада 2023 року позивач зарахований на навчання за освітнім рівнем фахового молодшого бакалавра до Комунального закладу Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж». У вказаному листі відповідачем зазначено, що наступним освітнім рівнем після освітнього ступеня бакалавра є освітній рівень магістра, а не фахового молодшого бакалавра. Здобуття освіти на рівні, нижчому ніж рівень попереднього навчання, не вважається послідовним і саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує», оскільки, на думку відповідача, позивач ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку (а.с.19).

Незгода з такими діями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Так, надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Відповідно до частини першої статті 53 Конституції України, кожен має право на освіту.

Згідно частин першою-третьої статті 3 Закону України "Про освіту", кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі - Порядок №560), додатком 5 до якого затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У згаданий перелік документів, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, входить довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.

Додатком 9 до Порядку №560 затверджено форму довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Спірним у цій справі є питання послідовності здобуття позивачем ОСОБА_1 освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» у контексті застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та правильність формування довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» визначені такі рівні освіти: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про освіту», фахова передвища освіта здобувається на основі повної або базової середньої освіти. Здобуття фахової передвищої освіти на основі базової середньої освіти здійснюється з одночасним здобуттям повної загальної середньої освіти та отриманням відповідного документа про повну загальну середню освіту.

Згідно частини другої статті 17 Закону України «Про освіту», вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Статтею 40 Закону України «Про освіту» передбачено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про вищу освіту», підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про вищу освіту», документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.

Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.

Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми необхідного обсягу, проходження атестації та отримання відповідного диплому.

Не є спірним в цій справі, що позивач ОСОБА_1 вперше вступив на навчання до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя, проте був відрахований 04 вересня 2015 року, тобто не завершив навчання в Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя та не отримав будь-який диплом за результатом навчання, тобто не здобув рівень освіти вищий від того, що мав до його вступу - повна загальна середня освіта.

Позивач ОСОБА_1 у 2023 році зарахований на навчання за освітнім рівнем «фаховий молодший бакалавр» до Комунального закладу Сумської обласної ради «Шосткинський фаховий медичний коледж».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає помилковими доводи Міністерства освіти і науки України про порушення послідовності здобуття освіти, через повторне зарахування позивача ОСОБА_1 на нижчий рівень освіти.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував, що чинне законодавство чітко визначає документ, який підтверджує факт здобуття освіти (здобуття знань і навичок за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем вищої освіти), яким є диплом про освіту за відповідним ступенем.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на конструкцію норми пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: «… здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти…».

Тобто, законодавець використав термін «раніше здобутий рівень освіти» для позначення завершеного і офіційно підтвердженого рівня освіти, і ця конструкція норми не підлягає розширеному тлумаченню.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України «Про вищу освіту» засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством і внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.

Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Статтею 74 Закону України «Про освіту» встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази:

здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази;

відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі;

забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази;

проводить навчання для роботи з Електронною базою;

здійснює інші заходи, передбачені законом.

Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та Законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права», «Про публічні електронні реєстри».

Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року №620 (далі Положення №620), це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України «Про освіту» (далі - Закон) з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 5 розділу І Положення №620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - ДП Інфоресурс, що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення №620. Так, розпорядник ЄДЕБО, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами 5-7 підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та вебсайт з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Отже, саме Міністерство освіти і науки України на підставі інформації, що міститься в ЄДЕБО: приймає управлінські рішення, якими є, у тому числі, наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про вищу освіту»; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством.

Навчальні заклади натомість є лише надавачами певної інформації.

Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення до ЄДЕБО відомостей про порушення позивачем ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про вищу освіту», є протиправними та такими, що вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що стало підставою для неправильного вирішення справи, а отже апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Єрмоленко Світлани Володимирівни необхідно задовольнити, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі №620/15401/24 - скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з положень статті 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сплатив 1211,20 грн судового збору при поданні позовної заяви до суду першої інстанції та 1453,44 грн - при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2664,64 грн.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Єрмоленко Світлани Володимирівни - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі №620/15401/24 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти та науки України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відображення в довідці Єдиної державної електронної бази з питань освіти №108384 від 24 червня 2024 року інформації про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України вжити заходів щодо внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти та науки України (адреса: пр-т. Берестейський, 10, м. Київ, 01135, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2664,64 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривень 64 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак