Справа № 560/18045/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Печений Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить суд:

" - визнати протиправними не призначення мені автоматично (без мого звернення) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 26.02.2020 пенсію за віком на пільгових умовах або не інформування мене, про відсутність відомостей в нього про мій страховий стаж та необхідність їх подання;

- визнати протиправним не інформування мене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про передачу моїх заяв від 04.03.2025 про при призначення мені пенсії для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

- визнати протиправними і скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 11.03.2025;

- визнати протиправним не повідомлення мене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про ухвалення ним 11.03.2025 за моєю заявою від 04.03.2025;

- визнати протиправним не повідомлення мене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про передачу моєї заяви від 04.03.2025 про призначення пенсії на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити мені з 04.03.2022 пенсію за абз. З п. "а ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", провести її нарахування та включити мене до електронних списків (відомостей на виплату пенсії) в яких зазначити суми пенсії та провести в подальшому нарахування мені пенсії за віком та включати мене до електронних списків (відомостей на виплату пенсії) в яких зазначити суми пенсії належні мені до виплати і передати їх до Пенсійного фонду України для проведення виплати мені пенсії".

Дослідивши матеріали позовної заяви, потрібно зазначити про таке.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Предметом спору є визнання протиправним не призначення автоматичної пенсії виплати Головним управлінням пенсійного фонду у Хмельницькій області за віком на пільгових умовах з 26.02.2020 року, визнання протиправним не інформування Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області про передачу заяв від 04.03.2025 року, визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області від 11.03.2025 року.

Із наведеного суд дійшов висновку, що позивач звернулася до суду з порушенням шестимісячного строку на звернення до суду із позовом.

При цьому, клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не подано.

Також, відповідно до п.4, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Окрім того, за ч. 4. ст.161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, ОСОБА_1 поданий до суду лише оригінал позовної заяви, до якого на підтвердження викладених у ній обставин не надано жодних доказів.

Відтак, зазначені порушення не дають можливості суду розглянути справу по суті, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим процесуальним законом.

За таких обставин і правових підстав, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача подати до суду уточнений примірник позовної заяви, в якій: зазначити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; у разі наявності зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, із поясненням причин їх неподання.

Також, відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 161 КАС України, в позовній заяві зазначаються: власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, з аналізу поданої до суду позовної заяви встановлено, що позивачкою не зазначено відповідного письмового підтвердження, як того вимагає КАС України.

У зв`язку з наведеним, позивач зобов`язаний надати уточнений примірник позовної заяви, у якому викласти письмове підтвердження про те, що інші позови до цього самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав ним не подавались.

Відповідно до ч. 1 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, позивач в поданій позовній заяві зазначила двох відповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, однак примірників позовної заяви та копій доданих до неї документів для зазначених відповідачів не надано, що є порушенням вимог частини 1 статті 161 КАС України.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно надати до суду відповідну кількість примірників позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості відповідачів у справі.

Також, згідно із частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI, за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Предметом цього позову є три вимоги немайнового характеру, ставка за сплату судового збору становить 6056,00 грн. (1211,20*5)

Однак, всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не надав документ про сплату судового збору.

У позовній заяві позивач, просить звільнити від сплати судового збору.

Дослідивши подане клопотання, необхідно зазначити про таке.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За змістом частини першої статті 8 Закону № 3674-VІ, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону № 3674-VІ, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, позивач має вказати одну з обставин, зазначених у частині першій статті 8 Закону № 3674-VІ, та надати докази, які підтверджують зазначені обставини.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом (ухвали від 17.10.2019 у справі №215/3786/18, від 21.10.2019 у справі № 215/1025/19, від 16.10.2019 у справі № 160/7077/19).

До клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем не долучено жодних відомостей, які підтверджують скрутне матеріальне становище останньої.

Відтак, належних доказів які підтверджують її складне матеріальне становище не надано, а тому суд не вбачає правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Вказані вище недоліки позовної заяви перешкоджають вирішенню питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом:

- подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення та відповідними доказами;

- надання доказів сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору;

- подання до суду уточненого примірнику позовної заяви, в якій: зазначити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; у разі наявності зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, із поясненням причин їх неподання, викласти письмове підтвердження про те, що інші позови до цього самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав ним не подавались.

- відповідну кількість примірників позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості відповідачів у справі.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяЄ.В. Печений