Справа № 159/6271/25
Суддя: Смалюх Р. Я.
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/6271/25
Провадження № 2-а/159/235/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання - Клевецька О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Ніколаєва Л.Ф.,

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник Ніколаєв Леонід Федорович ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ), від імені якого діє представник Ніколаєв Леонід Федорович (далі представник позивача або Ніколаєв Л.Ф.), звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач або ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.08.2025 щодо нього було складено протокол № 328 про адміністративне правопорушення за неприбуття по повістці, хоча жодної повістки він не отримував. 11.08.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_3 відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначає, що він не міг прибути 11.08.2025 на 09.00 год, оскільки не був належним чином оповіщений. 11.08.2025 відповідач прийняв постанову № 1459 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн (далі оскаржувана постанова).

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, просить постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1459 від 11.08.2025 - скасувати, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП закрити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив, просив у їх задоволенні відмовити. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що позивач є військовозобов`язаним, перебуває у розшуку по базі розшуку поліції за скоєне правопорушення за ст.210-1 КУпАП. Під час звірки війсково-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме не оновив військово-облікові данні у відведений на це строк.

Керуючись Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указами Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 №65/2022 від 24.02.2022 вважає оскаржувану постанову законною, а позовні вимоги безпідставними.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказав, що позивач на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебував, жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 не отримував. До виключення з військового обліку, позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час перебування на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчасно, 26.05.2024 оновив облікові данні. Вважає постанову №1459 від 11.08.21025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП незаконною, просить позов задовольнити, вказану постанову скасувати.

09.09.2025 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), витребував у відповідача докази, справу призначив до судового розгляду на 19.09.2025.

17.09.2025 представник ІНФОРМАЦІЯ_4 подав суду, за допомогою системи «Електронний суд», відзив на позовну заяву та витребовувані судом докази.

Відповідач у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позов просив справу слухати за його відсутності.

19.09.2025 у судовому засіданні головуючий у справі розкрив сторонам інформацію, яка на його думку може мати значення під час вирішення питання, щодо дотримання об`єктивного критерію неупередженості суду у цьому судовому процесі.

У судовому засіданні 19.09.2025 позивач та його представник висловили довіру суду, відводів не заявили, представник позивача повідомив, що не отримував відзив відповідача, поросив надати копію відзиву, розгляд справи відкласти. Також у судовому засідання суд протокольною ухвалою відмовив позивачу у задоволенні клопотання про витребування у Кременецького РУП ГУНП у Тернопільській області та Міністерства оборони України інформації, щодо звернень позивача пов`язаними з перебуванням його у відповідача у період з 07.08.2025 по 09.08.2025.

19.09.2025 суд відклав розгляд справи на 16.10.2025.

23.09.2025 представником позивача, через канцелярію суду, подано відповідь на відзив, просив суд задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві.

16.10.2025 у судове засідання прибув позивач і його представник, які підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча належно повідомлявся про час, дату і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явилися, суд вважає з можливе розглянути справу по суті за відсутності сторін.

У судовому засіданні 16.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 24.10.2025.

07.08.2025 старший офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 склав на ОСОБА_1 протокол №328 про адміністративне відповідно до якого 07.08.2025 року, гр. ОСОБА_2 прибув у супроводі представників Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку із тим, що перебуває у розшуку за скоєне правопорушення за ст. 210 - 1 КУпАП, а саме неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 . На визначену дату і час гр. ОСОБА_2 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав, чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, п.1 ч. 1 ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Згідно пункту 7 частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: дотримання правил військового обліку. Розгляд справи призначений на 09.00 год 11.08.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначений протокол не підписаний ні особою, яка склала протокол, ні позивачем.

У протоколі відсутні підписи позивача про ознайомлення ним із положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про ознайомлення з датою розгляду справи, про отримання другого примірника протоколу.

11.08.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняв постанову №1459, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Постанова обґрунтована тим, що 07.08.2025 року ОСОБА_2 прибув у супроводі працівників Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з тим, що перебуває у розшуку у базі розшуку поліції за скоєне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, а саме неявка по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлено, що ОСОБА_2 на визначену дату і час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк 3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці не надав, чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487. Враховуючи вище наведене громадянин ОСОБА_2 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення так, як не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Копією конверта поштового відправлення 987 та роздруківкою сайту Укрпошта, підтверджується відправка 23.08.2025 позивачу рекомендованої кореспонденції листом 987 та вручення одержувачу 27.08.2025.

Копією паспорт громадянина України НОМЕР_1 підтверджується, що позивач є громадянином України.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась, зокрема указами № 272/2024 від 06.05.2024, № 470/2024 від 23.07.2024, востаннє на 90 діб Указом Президента України №27/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4221-IX від 15.01.2025.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Копією військово-облікового документа з додатку Резерв + підтверджується, що позивач станом на 14.05.2025 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 в категорії обліку «не військовозобов`язаний». Дані уточнив вчасно 26.05.2024.

Розширеними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з додатку Резерв+, який сформовано 02.06.2025 видно, що станом на цю дату позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 категорії обліку «не військовозобов`язаний».

Інформацією з реєстру Оберіг підтверджується, що станом на 28.08.2025 позивач перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 в картотеці «вільних залишків», не є порушником військового обліку.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні. Диспозиція цієї норми не передбачає обов`язкову наявність умислу, а тому таке порушення може бути вчинене і з необережності.

Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП).

У п. 12 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022 (далі Положення про ТЦК та СП), зазначені повноваження керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, серед яких, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладення адміністративних стягнень.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (п. 7 Положення про ТЦК та СП).

Згідно з п. 1 Положення про ТЦК та СП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У п. 9 Положення про ТЦК та СП визначені завдання покладені на територіальні центр комплектування та соціальної підтримки.

Отже законодавець не розділяє територіальні центри комплектування та соціальної підтримки під час здійснення ними повноважень визначених у п. 9 зазначеного вище положення на тих які мають статус юридичної особи і на тих, які цього статусу не мають; право керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 235 КУпАП, прямо передбачено п. 12 Положення про ТЦК та СП.

А тому, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП входить до повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відповідно і особи, яка тимчасово виконує його обов`язки.

З оскаржуваної постанови видно, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за неявку по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок № 560).

Відповідно до положень п. 34-40 Порядку №560 повістки можуть вручатися військовозобов`язаним особисто (за місцем проживання, роботи, у громадському місці) або надсилатися поштою.

У п. 41 Порядку 560 зазначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

У додатку № 1 до Порядку №560 затверджений зразок повістки. З нього видно ,що повістка повинна її порядковий номер, найменування військовозобов`язаного, його адресу проживання, мету виклику по повістці, місце куди повинен з`явитись ві1йськовозобов`язаний, дату і годину прибуття військовозобов`язаного у визначене місце. Також до повістки додається розписка у якій військовозобов`язаний підтверджує отримання повістки своїм підписом у разі її отримання особисто.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова не містить вказівки дати отримання повістки позивачем, не зазначено у який конкретно час позивач повинен був прибути за повісткою.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У наданих відповідачем матеріалах адміністративної справи, які витребовував суд, не має жодного доказу отримання позивачем повістки, як і відсутня сама її копія чи розписка про її отримання чи відеозапис про її вручення, чи докази надсилання повістки позивачу поштовим зв`язком та підтвердження її вручення відповідно до п. 41 Порядку №560.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивач не з`явився по повістці, як і не довів, що позивач взагалі отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487), який містить 89 пунктів та 32 додатки. У додатку №2 до Порядку №1487 затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Який конкретно пункт вказаного нормативного акту порушив позивач, оскаржувана постанова не містить.

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 Порядку №1487 він визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Отже, вказаний документ регулює правовідносини з обліку військовозобов`язаних.

Водночас, ст. 210-1 КУпАП за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яким є, зокрема, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про оборону України».

Відповідальність за Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП, а не ст. 210-1 КУпАП.

Отже, суд дійшов висновку, що порушення правил військового обліку може бути адміністративним правопорушенням відповідальність за яке настає за ст. 210 КУпАП, а тому притягнення особи до відповідальності за порушення правил військового обліку за ст. 210-1 КУпАП є неправомірним.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду зазначений у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, щодо прирівняння недоведеної винуватості особи до доведеної невинуватості

Отже, суд дійшов висновку, про недоведеність існування обов`язку позивача прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, адже докази отримання такої у матеріалах справи відсутні.

Недоведеність вини позивача має наслідком відсутності складу адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Суд не приймає до уваги поданий позивачем поіменний список від 08.08.2025 №5117 щодо направлення позивача у військову частину НОМЕР_2 для прийняття на військову службу під час мобілізації, оскільки цей документ, не стосується правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Також суд не бере до уваги надані позивачем копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2025 у справі №159/3940/24 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 у справі №159/1175/25, оскільки у цих справах досліджувалися обставини щодо правопорушень, які ставилися у провину позивачу, що відбулися 28.05.2024 року та 20.10.2024 відповідно, щодо яких виносилися постанови №1053 від 06.06.2024 та №248 від 10.02.2025. Тобто обставини, які встановлювали суди не стосуються тієї події, яка стала підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за постановою №1459 від 11.08.2025.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відтак, суд зазначає, що інші доводи учасників провадження не спростовують зазначених вище висновків суду.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку,застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протиправною, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Постанову про адміністративне правопорушення №1459 від 11.08.2025 належить скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн необхідно стягнути в його користь з відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1459 від 11.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін та інших учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Представник позивача - Ніколаєв Леонід Федорович ( АДРЕСА_2 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 24.10.2025.

Головуючий:Р. Я. Смалюх