Справа № 380/4249/25
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4249/25 пров. № А/857/17103/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.

секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:

- бездіяльність державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова Марчишина Юрія Андрійовича, яка полягає у невжитті передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», заходів для примусового виконання виконавчого листа № 380/6156/24, виданого 27 вересня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом, неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, щодо перевірки виконання рішення боржником, - ВЧ НОМЕР_1 , наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII, та при невиконанні без поважних причин боржником рішення винесення постанови про накладення на боржника штрафу, із зазначенням у цій постанові про вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність, визнати протиправною;

- зобов`язати державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова Марчишина Юрія Андрійовича вжити передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VIII заходи для примусового виконання виконавчого листа № 380/6156/24, виданого 27 вересня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом, неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, щодо перевірки виконання боржником, - ВЧ НОМЕР_1 , рішення наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII, та при невиконанні без поважних причин боржником рішення винести постанову про накладення на боржника штрафу, із зазначенням у цій постанові про вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, про те, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача через відсутність у повідомленнях боржника, - Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 та від 29.01.2025 арифметичних обчислень, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, змістом вимог за позовом від 03.03.2025 до Галицького ВДВС м. Львова у виконавчому провадженні ВП № 76403050 з примусового виконання виконавчого листа № 380/6156/24, виданого 27 вересня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 грошове забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року відповідно, з врахуванням раніше виплачених сум, є:

- бездіяльність державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова МАРЧИШИНА Юрія Андрійовича, яка полягає у невжитті передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-УШ, заходів для примусового виконання виконавчого листа № 380/6156/24, неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, щодо перевірки виконання рішення боржником, - ВЧ НОМЕР_1 , наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-УШ, та при невиконанні без поважних причин боржником рішення винесення постанови про накладення на боржника штрафу, із зазначенням у цій постанові про вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність, визнати протиправною;

- зобов`язати державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова МАРЧИШИНА Юрія Андрійовича вжити передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-УШ заходи для примусового виконання виконавчого листа № 380/6156/24, виданого 27 вересня 2024 року Львівським окружним адміністра¬тивним судом, неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, щодо перевірки виконання боржником, - ВЧ НОМЕР_1 , рішення наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-УШ, та при невиконанні без поважних причин боржником рішення винести постанову про накладення на боржника штрафу, із зазначен¬ням у цій постанові про вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність.

Як на підставу зазначених вимог позову ОСОБА_3 проти доводів та міркувань відповідача, наведених у запереченні від 18.03.2025 вих. № 14176 на позовну заяву, покликається на те, що саме визначення поняття виконавчого провадження у ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-УШ та обов`язки державного виконавця, визначені ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-УШ, імперативно регламентують, що заходи примусового виконання рішень мають здійснюватися у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-УШ).

Виконавчим листом № 380/6156/24 встановлено порядок та спосіб виконання ВЧ НОМЕР_1 обов`язку з провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, а саме:

- з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення,

- виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для пра¬цездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року відповідно,

- з врахуванням раніше виплачених сум.

Саме на державного виконавця ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-УШ покладено обов`язок перевірити виконання рішення боржником наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-УШ, а в разі невиконання без поважних причин боржником рішення - винести постанову, відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-УШ, про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначити вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність.

Отже, предметом оспорення у справі є не відсутність у повідомленнях боржника, - ВЧ НОМЕР_1 , від 07.11.2024 та від 29.01.2025 арифметичних обчислень, а бездіяльність державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова МАРЧИШИНА Юрія Андрійовича, яка полягає у тому, що він, виявивши відсутність від боржника розрахунку суми, що підлягає виплаті ОСОБА_2 за Виконавчим листом № 380/6156/24, в тому числі з урахуванням повідомлень від 07.11.2024 та від 29.01.2025, яка повинна бути обчислена у спосіб, визначений у Виконавчому листі № 380/6156/24, не вжив передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-УШ, заходів для примусового виконання Виконавчого листа № 380/6156/24.

Обставини, на яких ґрунтуються підстави Позову від 03.03.2025, а відтак спростовують висновки суду першої інстанції, наведені у Рішенні суду від 17.04.2025, про те, що Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача через відсутність у повідомленнях боржника, - Військової частини НОМЕР_1 , надалі - ВЧ НОМЕР_1 , від 07.11.2024 та від 29.01.2025 арифметичних обчислень, підтверджуються наявними у справі доказами.

Судом першої інстанції викладено також висновки, що Відповідач у згаданій відмові зазначив про відсутність підстави для накладення штрафу на ВЧ НОМЕР_1 за невиконання рішення суду, а позивачем не спростоване фактичне виконання боржником рішення суду в значній мірі, у відповідності до його резолютивної частини.

Ці висновки суду першої інстанції також не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, свою бездіяльність у виконавчому провадженні ВП № 76403050, щодо невжиття заходів для примусового виконання Виконавчого листа № 380/6156/24, державний виконавець вважає правомірною і саме з огляду на це Відповідачем у Відповіді від 25.02.2025 (пп. 6.1.9 п. 6.1 розділу УІ Позову від 03.03.2025) повідомлено про відсутність підстави для накладення штрафу на ВЧ НОМЕР_1 за невиконання рішення суду.

Судом першої інстанції у Рішенні суду від 17.04.2025 викладено також висновки, що визнання спірної бездіяльності протиправною та зобов`язання накладення штрафу не буде відповідати критеріям ефективності, оскільки по суті таке судове рішення не захистить/не відновить порушене/оспорюване право/інтерес позивача по даній справі, в наслідок помилки в обраному способі захисту, позов задоволенню не підлягає повністю з підстав зазначених судом.

Ці висновки суду першої інстанції є наслідком порушення цим судом норм процесуального права, - п. 4 ч. 1 ст. 5, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2024 рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/6156/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у період з 29.01.2020 по 05.10.2022 грошового забезпечення з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року відповідно, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року відповідно, з врахуванням раніше виплачених сум.

28.10.2024 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76403050 про примусове виконання виконавчого листа №380/6156/24 виданого 27.09.2024, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

07.11.2024 Військова частина НОМЕР_1 повідомила відповідача про виконання виконавчого провадження та нарахування позивачу грошового забезпечення у розмірі 121757,00 грн з доданим звітом.

29.01.2025 Військова частина НОМЕР_1 повідомила відповідача про виконання виконавчого провадження та нарахування позивачу грошових коштів у розмірі 144764,59 грн з доданими платіжними дорученнями про проведення перерахунку коштів на рахунки стягувача.

Військова частина НОМЕР_1 в цьому ж листі також повідомила, що очікує 908,74 грн до фінансування від Адміністрації Держспецтрасслужби для повного виконання виконавчого листа № 380/6156/24 виданого 27.09.2024 Львівським окружним адміністративним судом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 13 цього ж Закону:

1. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

2. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

3. Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

4. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

5. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Згідно із ст. 18 цього ж Закону:

1. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно із ст. 63 цього ж Закону:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ст. 74 цього ж Закону:

1. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

2. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

3. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

5. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 75 цього ж Закону:

1. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції зґясовано, що 13.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про накладення штрафу на боржника та витребування від боржника документів, в якій зазначив, що:

до заяви ВЧ НОМЕР_1 від 07.11.2024 за вхід. № 6177 боржником не додано жодного доказу вчинення ним дій щодо повного чи навіть часткового виконання виконавчого листа № 380/6156/24, тобто не надано доказів:

- вже виплачених позивачу у безспірному порядку до видачі виконавчого листа № 380/6156/24 сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022 (з розшифровкою всіх складових грошового забезпечення: основних, додаткових, та одноразових його видів, у грошовому та відсотковому вираженні), з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення;

- нарахування позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року відповідно (з розшифровкою всіх складових грошового забезпечення: основних, додаткових, та одноразових його видів, у грошовому та відсотковому вираженні), оскільки у розрахунку від 05.10.2024 лише зазначені дві цифри: « 121757,00» та « 145673,00» без наведення жодних розрахунків визначення таких сум;

- подання боржником до довольчого фінансового органу заявок на виплату позивачу суми грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, нарахованої у спосіб, визначений Виконавчим листом № 380/6156/24;

- отримання довольчим фінансовим органом боржника заявок останньої на виплату позивачу суми грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, нарахованої у спосіб, визначений Виконавчим листом №380/6156/24;

- розгляду довольчим фінансовим органом боржника заявок останнього на виплату позивачу суми грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, нарахованої у спосіб, визначений Виконавчим листом № 380/6156/24.

31.01.2025 у системі було розміщено документ без дати і номеру з найменуванням: «Розрахунок відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 по справі № 380/5156/24», у цьому ж розрахунку боржником зазначені лише суми нарахування у розмірі 145673,33 та утримань, проведених з неї:

- 121757,06 нарахування;

- 21916,27 компенсація ПДФО;

- 2000,00 судовий збір;

- 23742,63 утримання з матеріальної допомоги, з яких: 21916,27 податок з доходів фізичних осіб (18%), 1826,36 військовий збір (1,5%);

- 121930,70 до перерахування на карткові рахунки.

У вказаних розрахунках, боржник по факту не навів детального розрахунку сум нарахувань, з якого б вбачалось, що такий проведено дійсно на виконання Виконавчого листа № 380/6156/24, тобто за період з 29.01.2020 по 05.10.2022 та виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року.

В цій же заяві позивач зазначив, що на поточну дату виконавчий лист № 380/6156/24 продовжується залишатися невиконаним, а відповідачем, як державним виконавцем, віддається свідома, жодним чином не обґрунтована перевага боржнику, чим сприяється невиконання судового рішення.

25.02.2025 відповідач на вказану заяву позивача надав відповідь про те, що 08.11.2024 року на відповідача надійшла заява військової частини НОМЕР_1 з повідомленням про проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 121757,00 грн з доданим звітом, та повідомленням про подання розрахунку потреб в коштах за окремими статтями витрат до Адміністрації Держспецтрасслужби.

06.02.2025 на адресу відповідача надійшла заява військової частини НОМЕР_1 з повідомленням про проведення перерахунку ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 144764,59 грн з доданими платіжними дорученнями про проведення перерахунку коштів на рахунки стягувача. Та додатково військова частина НОМЕР_1 очікує 908,74 грн до фінансування від Адміністрації Держспецтрасслужби для повного виконання виконавчого листа № 380/61/56/24 виданого 27.09.2024 року Львівським окружним адміністративним судом.

Станом на 26.02.2025 рік у Галицького ВДВС у місті Львові відсутні підстави для накладення штрафу на військову частину НОМЕР_1 за невиконання рішення суду.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача через відсутність у вищевказаних повідомленнях ВЧ НОМЕР_1 від 07.11.2024 та 29.01.2025 арифметичних обчислень, в тому числі:

- вже виплачених позивачу у безспірному порядку до видачі виконавчого листа № 380/6156/24 сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022 (з розшифровкою всіх складових грошового забезпечення: основних, додаткових, та одноразових його видів, у грошовому та відсотковому вираженні), з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення;

- нарахування позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року та 1 січня 2022 року відповідно (з розшифровкою всіх складових грошового забезпечення: основних, додаткових, та одноразових його видів, у грошовому та відсотковому вираженні), оскільки у розрахунку від 05.10.2024 лише зазначені дві цифри: « 121757,00» та « 145673,00» без наведення жодних розрахунків визначення таких сум;

- подання боржником до довольчого фінансового органу заявок на виплату позивачу суми грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, нарахованої у спосіб, визначений Виконавчим листом № 380/6156/24;

- отримання довольчим фінансовим органом боржника заявок останньої на виплату позивачу суми грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, нарахованої у спосіб, визначений Виконавчим листом №380/6156/24;

- розгляду довольчим фінансовим органом боржника заявок останнього на виплату позивачу суми грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.10.2022, нарахованої у спосіб, визначений Виконавчим листом № 380/6156/24.

У даній спірній ситуації правильним є твердження суду, що вказані вище вимоги позивача не узгоджуються із вищевказаним рішенням суду по суті його резолютивної частини, а відтак не вказують на протиправну бездіяльність відповідача.

Як уже зазначалось вище, лише у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника. Тобто законодавцем покладено саме на виконавця здійснення оцінки причин невиконання боржником рішення суду.

Відповідач у згаданій вище відмові зазначив про відсутність підстави для накладення штрафу на військову частину НОМЕР_1 за невиконання рішення суду.

При цьому суд слушно зауважив, що позивачем не спростоване фактичне виконання боржником рішення суду в значній мірі, у відповідності до його резолютивної частини.

Крім того, суд першої інстанції підставно зазначив, що згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективність юридичного засобу захисту права людини це така його властивість, яка полягає у теоретичній спроможності та реальній здатності цього засобу забезпечити досягнення його соціальної мети захистити право людини.

Застосування будь-якого способу захисту права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя. Одними із критеріїв ефективності судового рішення по суті є: судове рішення забезпечить захист/відновлення порушеного/оспорюваного права/інтересу; у позивача не буде потреби ще раз звертатися до суду з іншими вимогами (виконання завдання судочинства); судове рішення можливо виконати.

Визнання спірної бездіяльності відповідача та зобов`язання винести постанову про накладення на боржника штрафу, не буде відповідати критеріям ефективності, оскільки по суті таке судове рішення не захистить/не відновить порушене/оспорюване право/інтерес позивача.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції вірно врахував положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) де під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Позивач самостійно обрав спосіб захисту своїх прав та інтересів. Однак обраний позивачем спосіб захисту не буде мати наслідків реального відновлення суб`єктивного права позивача. Такий спосіб захисту є неналежним та неефективним.

Враховуючи викладене суд обґрунтовано вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням вказаного вище, колегія судді вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі №380/4249/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко