Справа № 272/975/25
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/975/25
Провадження № 2-а/272/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Чуб І.А.,

секретаря судових засідань Хитоніній М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову № 114 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 20.03.2025 року винесену т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити, стягнути судові витрати з відповідача у справі. В обгрунтування вимог зазначає, що 06 вересня 2025 року позивачу надійшло повідомлення з банку про блокування його карткових рахунків. 09.09.2025 року позивач звернувся із заявою до Бердичівського ВДВС Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі якого йому як боржнику були заблоковані карткові рахунки. На вищевказану заяву позивачу надали копію постанови про відкриття провадження та супровідний лист від 04.09.2025 року №112253 щодо відкриття відносно нього виконавчого провадження на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 №114 від 20.03.2025 року. Використовуючи ідентифікатор для входу в виконавче провадження позивач ознайомився із виконавчим провадженням та дізнався про той факт, що відносно нього складено постанову №114 від 20.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Ознайомившись із вказаною постановою, вважають її безпідставною, такою що не відображає реальних подій, а також той факт, що позивач не вчиняв адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак такою що підлягає скасуванню, а справа відносно ОСОБА_1 закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. З урахуванням того, що з боку відповідача грубо порушені вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача за наслідком якого прийнято оскаржувану постанову, у позивача немає іншого шляху, як звернення до суду із позовом про її скасування та закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що були підставою для винесення постанови № 114 від 20.03.2025 року.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просили задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов, заяв та клопотань не подавали, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа Бердичівський відділ ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подали заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2024 № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил У країни, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Абзацом 5 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово- облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно вимог ч. 3 цієї ж статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами ( ст.251 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що повістку №2452757 від 13.02.2024 року про виклик громадянина ОСОБА_1 на 26.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_3 ) для уточнення даних було направлено позивачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34-36). Згідно копії конверту та довідки Укрпошта вбачається, що причина повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено відносно ОСОБА_1 постанову № 114 від 20.03.2025 року (а.с.10-11).

На підставі зазначеної постанови ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за вчинене порушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що 26.02.2025 року ОСОБА_1 без поважних причин не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучи належним чином оповіщений про виклик, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Тобто таким чином вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Із постанови видно, що її було винесено у відсутності ОСОБА_1 , проте доказів вручення копії постанови позивачу відповідачем суду не надано.

09.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Бердичівського ВДВС Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі якого йому як боржнику були заблоковані карткові рахунки (а.с. 9).

На вищевказану заяву позивачу надали копію постанови про відкриття провадження та супровідний лист від 04.09.2025 року №112253 щодо відкриття відносно нього виконавчого провадження на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 №114 від 20.03.2025 року (а.с.12).

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідано до ч.3 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

Оцінивши доводи сторін, всі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не враховано усі обставини, які мають істотне значенння для прийняття рішення по справі, передачені ст.280 КУпАП.

Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що позивачу було направлено повістку РТЦК, яка прибула до м.Андрушівка та була повернена відправнику через відсутність адресата за вказаною адресою, тобто вказану повістку позивач не отримав та її зміст йому невідомий. Наведені позивачем доводи відповідачем не спростовано та матеріали справи про адміністративне правопорушення витребувані судом відповідачем не надано. Інших доказів належного повідомлення позивача про необхідність явки позивача 26.02.2025 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали справи не містять.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, за таких обставин, оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 20 ч.1, 73-77, 79, 139, 242, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 № 114 від 20.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного првопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, , здійснює свою діяльність за адресою: 13306, м.Бердичів, вул. Європейська, 128, Житомирська область.

Суддя:І. А. Чуб