Справа № 400/7044/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р. № 400/7044/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Величка А.В.., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв,54005,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.07.2023 №0-1411-UA0091496 та податкову вимогу від 15.11.2023 №0-1429,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2023 №0-1411 UA0091496 та податкову вимогу від 15.11.2023 №0-1429

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірне рішення контролюючого органу є протиправним, оскільки нежитлова будівля складу не є об`єктом оподаткування згідно з пп. «ж» п. 266.2 ст. 266 ПК України, адже використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським виробником.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає про відсутність підстав для надання пільги на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, так як позивач не подав до контролюючого органу документ про право власності на об`єкт нерухомості та висновок щодо ідентифікації об`єкта нерухомості з приналежності його до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. До того ж, відсутні будь-які факти, що підтверджують статус позивача як сільгосптоваровиробника. Також зазначає , що позивач 10.02.2017 року передав право користування земельною ділянкою іншій особі, а саме ОСОБА_2 для сільськогосподарських потреб терміном на 50 років. Відповідач прийшов до висновку, що позивач не має більше в користуванні землі сільськогосподарського призначення для вирощування сільськогосподарських культур Відтак, спірні рішення є правомірними.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивачу на праві власності належить нежитлова будівля фуражний склад, розташований в селі Костянтинівка Баштанського району Миколаївської області по вул. Жовтнева, 92-а який є будівлею сільськогосподарського призначення та використовується в сільськогосподарській діяльності в процесі вирощення сільськогосподарської продукції ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.09.03 р. серії НОМЕР_1 .

Відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 06.07.2023 №0-1411-UA0091496 сума податкового зобов`язання складає 30006, 00 грн

- податкову вимогу від 15.11.2023 №0-1429 на суму 30006, 00 грн

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. «ж» п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності ( в редакції до 01.01.19 р., яка була чинна протягом 2017, 2018 р.р. спірного періоду, за який нараховані податкові зобов`язанні).

Законом України від 23 листопада 2018 р. № 2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 р., що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Правовий аналіз цих норм зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Залежно від періоду (після 1 січня 2019 р.) застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України).

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2019 р. у справі № 0340/1905/18.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 р. № 2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»: виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).

Згідно з пп. «ж» п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку( в редакції з 01.01.19 р.).

Положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Згідно з ДК 018-2000, до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) належить клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» охоплює такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд повинен встановити, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірної нежитлової будівлі як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Надані позивачем свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.09.03 р. серії НОМЕР_2 , державний акт на право постійного користування землею від 01.10.1999 року, та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме мано свідчать, що дана нежитлова будівля є фуражним складом розташована в с. Костянтинівка є будівлею сільськогосподарського призначення. Також, позивачем пояснено, що зазначена будівля використовується ним та його дружиною як сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається що ФОП - ОСОБА_3 має наступну діяльність 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний); 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

Таким чином, позивачем доведено вищезазначеними доказами, що до нього мають застосовуватись пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком.

За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно ст. 139 КАС України та підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв,54005 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.07.2023 №0-1411-UA0091496 та податкової вимоги від 15.11.2023 №0-1429 - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 06.07.2023 №0-1411-UA0091496 та податкову вимогу від 15.11.2023 №0-1429.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко