Справа № 160/27880/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/27880/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 року в адміністративній справі №160/27880/24 (головуючий суддя першої інстанції Юрков Е.О.) за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування шкоди у розмірі 63 246,13 грн. (шістдесят три тисячі двісті сорок шість грн. 13 коп.) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач був зарахований у списки частини НОМЕР_1 у званні молодший сержант у цьому ж званні і звільнився, цей факт вже ставить під сумнів компетентність особи яка проводила службове розслідування чи спеціально злочинним чином спотворює факти. Молодший сержант ОСОБА_2 не був у списках військової частини НОМЕР_1 за період служби відповідача в військовій частині НОМЕР_1 (з 09.07.2023 року по 29.02.2024 року), а грошовий атестат ОСОБА_2 був помилково виписаний, військовою частиною НОМЕР_4 , зарахованому в списки частини старшому солдату ОСОБА_3 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №21 від 25.06.2023 року, який відповідач фізично не міг перевірити так як був зарахований у списки частини 09.07.2023 року згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №35 від 09.07.2023р. на посаду Головного сержанта 4 інженерного взводу 3 інженерної роти Військової частини НОМЕР_1 . Після того, як відповідача призначено на посаду Начальника розрахункової групи Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 виявив цю помилку та звернувся до військової частини НОМЕР_4 щоб вони виправили помилку і Відповідачу було надіслано виправлений грошовий атестат. На цьому питання і було закрите і ОСОБА_3 нічого не нараховувалось та не виплачувалось. Сержант ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2024 р. №24, знаходиться в СЗЧ з 24.01.2024 року. Інформацію про наявність чи не наявність особового складу надається Начальником штабу. За час служби ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-економічної служби переплат по військовослужбовцям які самовільно залишили військову частину не було що підтверджує проходження аудиту на правильність виплати грошового забезпечення, який було проведено « 4 територіальним управлінням внутрішнього аудиту» у грудні 2023 року, та погасили відомості за червень-листопад 2023 року. Оскільки на день звільнення ОСОБА_1 29.02.2024 року, в відомості за лютий 2024 року та березень 2024 року останнім інформація не вносилась та відповідачем не підписувались. Під час здавання посади відповідачем передана уся документальна та цифрова база солдату ОСОБА_5 . Жодних порушень з боку відповідача не було, що в свою чергу підтверджує і проведений аудит Міністерства Оборони України, який відповідач пройшов в січні 2024 року.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2023 року №103 молодшого сержанта ОСОБА_1 , начальника розрахункової групи фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 12 вересня 2023 року №216-РС на посаду начальника фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 3101013.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.02.2024 року №60 начальника фінансово економічної служби молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби (через сімейні обставини).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2024 № 119 Про проведення службового розслідування" було призначено проведення службового розслідування за фактом помилкової виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 .

Заступником командира батальйону з логістики начальником логістики військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , актом службового розслідування від 23.05.2024 встановлені факти помилкової виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 .

Під час службового розслідування встановлено, що у лютому 2024 року при нарахуванні грошової допомоги на оздоровлення, грошовий атестат, який містив неправильно зазначений ідентифікаційний номер на молодшого сержанта ОСОБА_3 не був перевірений на правильність оформлення та відповідність інформації безпосередньо начальником фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_1 , що у свою чергу стало підставою для невірного нарахування (переплати) грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_3 у сумі 22312,05 грн.

Сержант ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2024 р. № 24, знаходиться в СЗЧ з 24.01.2024 року, сержантом ОСОБА_1 не була своєчасно донесена дана інформація бухгалтеру 2 категорії фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_5 , що у свою чергу стало підставою для невірного нарахування (переплати) грошового забезпечення сержанту ОСОБА_4 у сумі 22520,79 грн.

Таким чином, у колишнього начальника ФЕС - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_7 присутня:

1) наявність шкоди - всього: 44832,82 грн. (здійснення надлишкових виплат грошових коштів солдату ОСОБА_8 у сумі 22312,05 грн. та сержанту ОСОБА_9 у сумі 22520,79 грн.);

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків порушення вимог п. 4.3. Правил № 280 щодо стосовно того, що начальник фінансового органу повинен ретельно перевірити у пред`явлених військовослужбовцями грошових атестатах правильність i повноту зроблених у них записів. Про всі виявлені порушення начальник фінансового органу повинен повідомити у військову частину, яка допустила порушення, i в її забезпечувальний фінансовий орган та відповідальності за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань i нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою відсутність ретельної перевірки з боку колишнього начальника ФЕС головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_7 у результаті чого була здійснення виплата надлишкових грошових коштів у сумі 44832,82 грн. солдату ОСОБА_8 22312,05 грн. та сержанту ОСОБА_10 у сумі 22520,79 грн.;

4) вина особи в завданні шкоди вина колишнього начальника ФЕС головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_7 у вигляді необережності.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина колишнього начальника ФЕС - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 виражається у формі необережності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1 затверджено службове розслідування, яким притягнуто до повної матеріальної відповідальності колишнього начальника ФЕС - головного бухгалтера, військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_11 на суму 44832,82 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2024 року № 63 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1» визначено: - «Відповідно до довідки про вартісну оцінку заподіяної шкоди стосовно здійснених військовою частиною НОМЕР_6 виплат грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення на підставі розрахунково-платіжних відомостей військової частини НОМЕР_1 (далі - Довідка).

Військовою частиною НОМЕР_1 підготовлений розрахунок заподіяної шкоди нарахуванням з вартістю ПДФО 18%, ЄСВ 22%.

Під час службового розслідування встановлено, що у лютому 2024 року при нарахуванні грошової допомоги на оздоровлення, грошовий атестат, який містив неправильно зазначений ідентифікаційний номер молодшого сержанта ОСОБА_12 не був перевірений на правильність оформлення безпосередньо начальником фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_13 , що у свою чергу стало підставою для неправильного нарахування (переплати) грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_14 у сумі 22312,05 грн.

Відповідно до вищевказаної Довідки переплата грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_14 складає з вартістю ПДФО 18%, ЄСВ 22%, 31236,87 грн. (тридцять одна тисяча двісті тридцять шість грн. 87 коп.).

Сержант ОСОБА_15 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2024 р. № 24, знаходиться в СЗЧ з 24.01.2024 року, сержантом ОСОБА_13 не була своєчасно доведена дана інформація бухгалтеру 2 категорії фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_16 , що у свою чергу стало підставою для невірного нарахування (переплати) грошового забезпечення сержанту ОСОБА_9 у сумі 22863,75 грн.

Відповідно до вищевказаної Довідки переплата грошового забезпечення сержанту ОСОБА_9 складає з вартістю ПДФО 18%, ЄСВ 22%, 32009,26 грн. (тридцять дві тисячі дев`ять грн. 26 коп.).

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина колишнього старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини старшого лейтенанта ОСОБА_17 та колишнього начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_11 виражається у формі необережності».

Пунктом 2 Наказу № 63 визначено - Притягнути до повної матеріальної відповідальності колишнього начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_11 на суму 63246,13 грн. (шістдесят три тисячі двісті сорок шість грн. 13 коп.).

Оскільки залишкова сума 63246,13 грн. в добровільному порядку залишилася не відшкодована, це стало підставою для звернення позивача з позовом до суду щодо стягнення з відповідача зазначених коштів (збитків) у примусовому порядку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Чабаненко С.В., Сафронова С.В.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX (надалі Закон №160-IX), Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» 21 вересня 1999 року № 1075-XIV (надалі Закон №1075-XIV).

Відповідно до ст.1 Закону №1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

Стаття 3 №1075-XIV передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку.

Згідно ст. 7 Закону №1075-XIV, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Частиною 1 ст. 3 Закону №160-IX визначено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно ст. 11 Закону України Закон України № 160-IX у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 12 Закон України № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України - Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Пунктами 84, 85 визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Судом встановлено, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 Військовій частині НОМЕР_1 , встановлена вина посадових осіб чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, що підтверджується: наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2024 № 119 «Про проведення службового розслідування»; наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1 затверджено службове розслідування, яким притягнуто до повної матеріальної відповідальності колишнього начальника ФЕС - головного бухгалтера, військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_11 на суму 44832,82 грн.; Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2024 року № 63 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1», яким притягнуто до повної матеріальної відповідальності колишнього начальника фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_11 на суму 63246,13 грн.

Слід зауважити, що накази командира наказом командира військової частини НОМЕР_1 : від 23.04.2024 № 119 «Про проведення службового розслідування»; від 23.05.2024 року № 42/1 «Про затвердження службового розслідування», від 02.09.2024 року № 63 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1» відповідачем не оскаржувались, та, як наслідок, є чинними та такими, що підлягають виконанню.

Водночас, відповідач не надав доказів сплати майнової шкоди в сумі 63 246,13 грн., спричинення якої підтверджується наявними у справі доказами.

При прийнятті рішення у цій справі суд першої інстанції вірно врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 22.01.2020 року у справі №813/1045/18, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 року в адміністративній справі №160/27880/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 року в адміністративній справі №160/27880/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова