Справа № 750/4534/25
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/4534/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2025 року, суддя Рахманкулова І.П., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Чуба Олексія Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Чуба Олексія Романовича та просить скасувати постанову серії ЕНА № 4376174 від 28.03.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2025 розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у матеріалах справи доказами.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 28 березня 2025 року серії ЕНА № 4376174, прийнятої поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Чубом Олексієм Романовичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він 28 березня 2025 року о 17 год. 22 хв. в м. Чернігові, по вулиці Дніпровській, 26, керував транспортним засобом марки Toyota RAV 4 номерний знак НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування, чим порушив вимоги п. 2.1.а) ПДР України.

Разом з тим, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.03.2025 у справі № 750/1660/25, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що йому не було відомо про розгляд судом справи про притягнення його відповідальтності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже він не знав про рішення суду, яким його було позбавлено водійських прав, не мав можливості оскаржити таке рішення.

Окрім того, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є передчасним.

На момент притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП він мав тимчасове посвідчення водія відповідної категорії в застосунку «ДІЯ», яке було дійсним станом на 28.03.2025, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожньогоруху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.4 «а» ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У відповідності до п.2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні норми містяться у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», у якій зазначається, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні ст. 126 КУпАП суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 даної норми виражається у формі умислу. Тобто особа, яка не має права на керування ТЗ, або позбавлена такого права, усвідомлює протиправність керування ТЗ, порушення ПДР й експлуатацію транспортного засобу та свідомо допускає вчинення цих дій.

Як встановлено судом першої інстанції і дана обставина не заперечувалась позивачем, він 18.03.2025 керував транспортним засобом у м. Чернігові по вул. Дніпровській,16 та був зупинений працівниками поліції.

З матеріалів відеозапису вбачається, що позивач зупинився на вимогу працівників поліції і не заперечував того факту, що він керував транспортним засобом.

Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішення, у зв`язку з наявною у базі даних інформацією про позбавлення позивача права керування транспортним засобом строком на один рік, відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 20400 грн, тобто в межах санкції даної правової норми.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що постановою Деснянського районного суду від 07.03.2025 у справі №750/1660/25 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Разом з тим, відповідно до постанови Чернігівського апеляційного суду у цій же справі, постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, судовим рішенням встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правпорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а сама постанова суду, якою позивача було позбавлено право керування транспортними засобами, скасована.

Як вже зазначено колегією суддів вище, позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом, тоді як був позбавлений права керування транспортними засобами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки судове рішення про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавлення права керування транспортними засобами було скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу постанови Деснянського районного суду м. Києва у справі № 750/1660/25, а суд першої інстанції дану обставину не перевірив та не встановив чи набрала постанова суду у цій справі законної сили.

Не було перевірено дану обставину і працівником Національної поліції, який складав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Викладені відповідачем у відзиві доводи про правомірність винесеної постанови відносно позивача, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на вищевикладені доводи.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення та ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, з огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 1514,00 грн відповідно до Закону України «Про судовий збір», сплачений за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 02.04.2025 на суму 605,60 грн (а.с. 1) та квитанцією до платіжної інструкції від 02.05.2025 на суму 908,40 грн (а.с. 44).

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 271, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2025 року скасувати та прийняти нове судове рішення наступного змісту.

Визнати протиправним та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.03.2025, серія ЕНА №4376174, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Чубом Олексієм Романовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Мельничук В.П.