Справа № 400/4972/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 жовтня 2025 р. № 400/4972/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років починаючи з 01.12.2022 року ОСОБА_1 із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року № 713, з урахуванням виплачених сум. У решті позовних вимог відмовлено.

21.07.2023 року на виконання резолютивної частини рішення від 19.06.2023 року Миколаївським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчі листи в адміністративній справі № 400/4972/23.

07.10.2025 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.12.2022 по 31.10.2023 року у розмірі 20000,00 грн.

Дослідивши подану заяву, суд прийшов до висновку, що вона не відповідає загальним вимогам до форми та змісту письмової заяви встановлених статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" №3674-VI.

Так, згідно підпункту 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, пунктом 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

Таким чином, Закон України "Про судовий збір" містить дві норми, які суперечливо вирішують питання необхідності сплати судового збору за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

Вирішуючи дану колізію суд виходить з того, що підпункт 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" є спеціальною нормою, яка регулює сплату судового збору при зверненні саме до адміністративних судів.

Положення пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" у такому разі вважаються загальними. Це підтверджується відсутністю у наведеному в статті 4 цього Закону переліку ставок судового збору окремих ставок збору за подання до місцевих загальних судів та господарських судів заяв про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

Зважаючи на наведене, переважному застосуванню у цьому випадку підлягає спеціальна норма Закону, якою прямо передбачена сплата судового збору за подання відповідної заяви саме до адміністративного суду.

Також суд звертає увагу на те, що норма підпункту 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" має більш нову редакцію, ніж норма пункту 3 частини 2 статті 3, на підставі якої судовий збір не справляється за подання заяви про заміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення, отже така норма має перевагу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 гривень.

Таким чином, за звернення до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду має бути сплачено судовий збір в розмірі 908,40 грн. (3028,00 грн. х 0,3).

Проте доказів сплати судового збору заявником не надано.

Частиною другою статті 167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Оскільки заявником до заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду не було надано доказів сплати судового збору в розмірі, встановленому чинним законодавством України, суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду заявнику без розгляду.

Враховуючи, що заявником при зверненні до суду із заявою не надано документу про сплату судового збору і ці недоліки не дають можливості її розглянути, суд вважає, що заява про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення підлягає поверненню без розгляду.

Суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви не позбавляє його права звернутися до суду повторно у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 167, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення - повернути заявнику без розгляду.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя А.В. Величко