Справа № 480/10448/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 р. Справа № 480/10448/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства у справах ветеранів України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 09.05.25 по справі № 480/10448/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства у справах ветеранів України , Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів України (далі по тексту - Мінветеранів, перший відповідач), у якому, просив суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства у справах ветеранів України, яка оформлена рішенням № 7/111/12/2 від 17.08.2023 Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства у справах ветеранів України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн згідно з квитанцією.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 480/10448/23, зокрема, залучено до участі у справі № 480/10448/23 в якості співвідповідача Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб (01001, м. Київ, пров. Музейний, 12).

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України (далі Міжвідомча комісія, другий відповідач) № 7/ІІІ/12/2 від 17.08.2023 про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-ХІІ), як такого, що не містить будь-якого обґрунтування такої відмови та жодного доводу на підтвердження її правомірності.

Стверджував, що у зв`язку з окупацією Сумської області, 08 березня 2022 року ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони з ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1 (далі ДФТГ № 1), отримав посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_1 , та цього ж дня почав виконувати завдання територіальної оборони. 21 березня 2022 року був задіяний під час наступальної операції 93 бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних Сил України в населений пункт Тростянець Сумської області та в результаті бойових зіткнень в районі Тростянецької центральної районної лікарні і державного лісгоспу під час переслідування відступаючого ворога, разом із групою бійців потрапив під мінометний обстріл, та отримав кілька осколкових поранень від міни, що розірвалася поруч із ним і був евакуйований з поля бою в безпечну зону.

Наполягав, що безпосередня участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України підтверджується довідками № 03-02/02/64 від 14.04.2023 та № 1239 від 18.11.2022, що свідчить про наявність підстав для надання позивачу статусу учасника бойових дій, однак Міжвідомчою комісією проігноровано відповідні обставини та докази, що зумовило протиправну відмову у задоволенні заяви позивача від 20.04.2023.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі № 480/10448/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" №7/ІІІ/12/2 від 17.08.2023 про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов`язано Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Мінветеранів, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, необґрунтованість та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 480/10448/23 в частині задоволення позовних вимог та стягнення судового збору та прийняти в цій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність підстав для надання позивачу статусу учасника бойових дій на підставі пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, оскільки ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі саме добровольчого формування територіальної громади (як це передбачено пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ), а не у складі добровольчого формування у розумінні пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Переконував, що Мінветеранів ніколи не заперечувало факт безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та можливість отримання позивачем статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ. Водночас, суд першої інстанції не здійснив детальний аналіз обставин справи та не врахував, що відповідно до пункту 25 частини 1 статті 69 Закону № 3551-ХІІ право на отримання статусу учасника бойових дій мають особи, що приймали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України у складі добровільчого формування у взаємодії зі Збройними Силами України, у той час як позивач, приймав участь у таких заходах у складі добровольчого формування територіальної громади у підпорядкуванні Збройних Сил України, що свідчить про наявність у нього права на отримання статусу учасника бойових дій саме на підставі пункту 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано того, що надання статусу учасника бойових дій згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ не належить до повноважень Міжвідомчої комісії.

Враховуючи вищевикладене, вважав, що оскаржуване позивачем рішення міжвідомчої комісії прийняте у межах повноважень, відповідно до мети, з якою ці повноваження надані, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення за заявою позивача та з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 березня 2022 року ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони з ДФТГ № 1.

Цього ж дня позивач отримав посвідчення добровольця територіальної оборони серія НОМЕР_1 , був зарахований до членства у добровольчому формуванні територіальної громади м. Тростянець № 1 та почав виконувати завдання територіальної оборони.

21 березня 2022 року позивач був задіяний під час наступальної операції 93 бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЗСУ у населеному пункті Тростянець Сумської області. Як зазначив позивач, під час переслідування відступаючого ворога, він разом із групою бійців потрапив під мінометний обстріл, та отримав кілька осколкових поранень від міни, що розірвалася поруч із ним, і був евакуйований з поля бою в безпечну зону.

Факт участі позивача у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, і отримання поранення під час зазначених заходів повністю підтверджується: витягом з журналу бойових дій Добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_3 , довідкою про обставини травми № 01-01/01 /65 від 14.04.2023, витягом з наказу № 2 Добровольчого формування Тростянецької територіальної громади № 1 про призначення службового розслідування по уточненню причин та умов поранення члена Добровольчого формування Тростянецької територіальної громади № 1 від 01.06.2022, актом № 2 службового розслідування, випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 658 виписного епікризу.

Окрім того, 14.04.2023 позивач отримав довідку № 03-02/02/№64 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

18 листопада 2022 року від командира Військової частини НОМЕР_3 позивач отримав довідку № 1239 про безпосередню участь громадянина України у бойових діях, відсічі збройної агресії, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

20 квітня 2023 року позивачем було направлено заяву про надання статусу учасника бойових дій до Голови міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

17 серпня 2023 року рішенням № 7/111/12/2 міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, у зв`язку із відсутністю правових підстав відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом для захисту своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" №7/ІІІ/12/2 від 17.08.2023 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, суд першої інстанції виходив з протиправності такого рілення, оскільки позивачем у повній мірі документально підтверджено його безпосередню участь у бойових діях, відсічі збройної агресії, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у той час як другим відповідачем не наведено жодних посилань на норми чинного законодавства, які б дозволяли відмовити позивачу у наданні статусу учасника бойових дій та обґрунтувань на спростування наданих позивачем документів про участь у бойових діях.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, суд першої інстанції виходив з їх передчасності, оскільки заяву позивача не було розглянуто належним чином.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок різного тлумачення сторонами підстав для надання особі статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначається Законом № 3551-XII, який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.

У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).

Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.

Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

У разі відсутності такої довідки, відповідно до абзацу 6 пункту 25 статті 6 Закону № 3551-ХІІ підставою для надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам є документи, дані та інформація, вказана у абзацах сьомому, восьмому частини першої статті 6 Закону № 3551-XII.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що для отримання статусу учасника бойових дій відповідно до абзацу 6 пункту 25 статті 6 Закону № 3551-ХІІ особа повинна підпадати під визначення абзацу першого пункту 25 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII та мати або довідку про безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України або документи, дані, вказані у абзацах сьомому, восьмому частини першої статті 6 Закону № 3551-XII.

При цьому, за приписами пунктів 19 та 25 частини 1 статті 6 Закону № 3551-ХІІ, законодавець виокремив осіб, що брати участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України саме у складі у складі добровольчого формування у взаємодії Збройними Силами України (пункт 25) та, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади (пункт 19).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 1 Закону України «Про основи національного супротиву» від 16.07.2021 № 1702-ІХ (далі Закон № 1702-ІХ) добровольче формування територіальної громади це воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони. Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 8 Закону № 1702-ІХ у разі введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану всі добровольчі формування територіальних громад переходять в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 3 статті 9 Закону № 1702-ІХ до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих формувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Аналіз вищенаведеного свідчить, що добровольчі формування територіальної громади це воєнізовані підрозділи, сформовані на добровільній основі з громадян України, які перебувають в підпорядкуванні командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України (а не просто із ними взаємодіють), їх учасниками є особи, які підписали контракт за формою, встановленою Міноборони, а порядок утворення та участі у них осіб унормовано Законом № 1702-ІХ та Положенням про добровольчі формування територіальних громад, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1449 (далі Положення № 1449).

Водночас, добровольчі формування це добровільні об`єднання фізичних осіб, які почали утворюватися з 2014 року у відповідь на початок російської збройної агресії проти України, як в організаційно-правовій формі громадських об`єднань так і без юридичної особи взагалі, які брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, у взаємодії із Збройними Силами України (а не їх підпорядкуванні) або іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, при цьому, порядок утворення та участі у них осіб чинним законодавством не унормовано.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" від 03.03.2022 № 2114-IX (далі Закон № 2114-IX) у період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Колегією суддів встановлено, що позивач є добровольцем територіальної оборони, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_4 від 08.03.2022 та копією контракту добровольця територіальної оборони, укладеного 08.03.2022 між командиром ДФТГ № 1 ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_1 на добровольчій основі відповідно до Закону України «Про основи Національного спротиву» від 27.01.2022 № 2024-ІХ та Положення № 1449 (а.с. 11, 12).

Наявним у матеріалах справи витягом з журналу бойових дій Добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_3 по номенклатурі справ 2022 № 125 (а.с. 17), зокрема, підтверджено, що ОСОБА_1 21.03.2022, перебуваючи у відділенні ОСОБА_3 отримав бойовий наказ від командира ДФТГ № 1 ОСОБА_2 підготуватися і прийняти участь у наступі 21.03.2022 разом з передовими підрозділами 93 бригади Збройних Сил України. Визначити напрямки заходу в місто, розподілитися за кожною окремо наступаючою групою. Підпорядковуватися і виконувати накази командирів наступаючих підрозділів.

Матеріалами справи також підтверджується, що 14.04.2023 позивач отримав довідку № 03-02/02/№ 64 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (в період з 08.03.2022 по 14.04.2023) в складі добровольчого формування Тростянецької територіальної громади № 1 в м. Тростянець, Сумської області.

Аналіз доданих до матеріалів справи документів, які також подавались на розгляд Комісії дозволяє дійти висновку, що позивач брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі саме добровольчого формування територіальної громади (як це передбачено пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ), а не у складі добровольчого формування (як це передбачено пунктом 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ).

Отже, за своїм статусом позивач у період з 08.03.2022 по 21.03.2022 був добровольцем Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, особою, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах позивач, як особа, що входила до складу добровольчого формування територіальної громади, та брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що не заперечується відповідачем, має право на отримання статусу учасника бойових дій на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ, а не як помилково зазначив суд першої інстанції відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.

Відповідно до Положення "Про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що затверджено Наказом Міністерства у справах ветеранів України 26 лютого 2021 року № 43 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2021 року за № 521/36143 (далі Положення № 43), основними завданнями міжвідомчої комісії в світлі цього судового спору є:

1) надання статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, особам, зазначеним в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

2) надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII;

3) надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України".

Для розгляду питання про надання статусу учасника бойових дій міжвідомча комісія має, серед іншого, такі права:

1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу;

2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

6) уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких подано документи, заслуховувати пояснення цих осіб, свідків та представників державних органів;

7) приймати рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу;

10) повертати документи щодо надання статусу учасника бойових дій комісіям при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах у разі відсутності в поданих документах спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (стосовно осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 1 цього розділу).

Підстави для відмови міжвідомчої комісії в наданні статусу учасника бойових дій визначені в пункті 5 «Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок № 413) і ця комісія відмовляє в задоволенні заяви про надання статусу учасника бойових дій у разі:

1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;

2) відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України;

3) виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України або подання недостовірних даних про особу;

4) виявлення факту підробки поданих документів;

5) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Враховуючи встановлені у справі обставини щодо віднесення позивача, як особи, що входила до складу добровольчого формування територіальної громади, та брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, до категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ, а не пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ, як просив позивач у поданій ним заяві, колегія суддів вважає правомірною відмову Міністерства у справах ветеранів України, яка оформлена рішенням № 7/111/12/2 від 17.08.2023 Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій.

А відтак, другий відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.04.2023 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За правилами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Оскільки при вирішенні спірних правовідносин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин у справі та неправильного застосував норм матеріального права, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 по справі № 480/10448/23 в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на результат апеляційного перегляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 по справі № 480/10448/23 в частині задоволення позовних вимог - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко