Справа № 440/2962/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.Г. Ясиновський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 р. Справа № 440/2962/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, по справі № 440/2962/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку та виключенням зі списків особового складу військової частини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.12.2024 (зареєстрований відповідачем 12.12.2024 Вх.№3366).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2024 (зареєстрований відповідачем 12.12.2024 Вх.№3366) разом з долученими документами та прийняти за ним рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що листом від 17.12.2024 № 3024 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 16.10.2024 та на дату надання відповіді до військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2023 №871 було призначене службове розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.11.2023 № 748-ОД позивача за порушення ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст. 11, 12, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Діючим законодавством не передбачено звільнення військовослужбовців, які перебувають у самовільному залишенні військової частин. Крім того, передчасно вимагати від відповідача звільнення позивача за підп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я, до отримання обвинувального вироку суду або до закриття провадження у кримінальній справі, так як позивач може бути звільнений з військової служби відповідно до підп. "в" п. 2 ч. 4 ст. 26 цього Закону (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі), а не за підп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 замінено первісного відповідача по справі № 480/730/24 - Військову частину НОМЕР_1 на її правонаступника - Військову частину НОМЕР_2 .

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 24.02.2022, що підтверджується копією військового квитка позивача.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2023 №141 солдата ОСОБА_1 , стрільця-снайпера І механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 травня 2023 року №20-РС з 18 травня 2023 року зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , на час перебуванні у розпорядженні утримувати у списках та на всіх видах забезпечення в військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 06.12.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , який подав через ІНФОРМАЦІЯ_2 та який отриманий останнім 07.12.2024 вх. №9537.

09.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 надав Військовій частині НОМЕР_1 звернення ОСОБА_1 від 06.12.2024 (щодо рапорту про звільнення з військової служби з додатками), яке отримане Військової частиною 12.12.2024 вх. №3366.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 17.12.2024 №3024 у відповідь на запит від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.11.2024 №981/1/25, повідомила, що даний військовослужбовець самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 16 жовтня 2023 року, який на дату надання відповіді із самовільного залишення до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

Відповідь такого ж змісту від 12.02.2025 №286 Військова частина НОМЕР_1 надала представнику позивача - адвокату Єрмошенку А.А.

Позивач не погодився з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність під час розгляду рапорту позивача з огляду на неприйняття належного рішення.

Колегія суддів з приводу висновків суду першої інстанції зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє на теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Судовим розглядом встановлено, шо ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 24.02.2022.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Підпунктом "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п. 7 Положення військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, звільнення з військової служби) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до п. 241 Положення накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Пунктом 225 Положення встановлено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених ч. 3, п. 2 ч. 4, п. 3 ч. 5 та п. 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, - у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

У свою чергу механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Відповідно до п. 12.8 розд. XII Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення: за підставами, передбаченими пунктами «б», «в», «д», «є» частини третьої, підпунктами «г», «е», «є» пункту 1, підпунктами «б», «г», «д», «е» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «к», «р» пункту 1, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й», «к», «п», «р» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «д» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г», «і», «й» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «ґ» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.

Додатком 19 до Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема відповідно до пункту 3 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за станом здоров`я: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; висновок (постанова) військово-лікарської комісії або копія акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою первинної облікової документації № 157/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 30 липня 2012 року № 577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за № 1509/21821, або копія посвідчення особи з інвалідністю, або копія пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або копію довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 21 вересня 2015 року № 946, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2015 року за № 1198/27643 (у разі звільнення з військової служби за підставами, передбаченими абзацом третім підпункту «б» пункту 2 частини четвертої або абзацом третім підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за наявності інвалідності).

Таким чином, звільнення з військової служби відбувається шляхом подання військовослужбовцем відповідного рапорту до безпосереднього начальника з долученням належних документів на підтвердження наявності поважних обставин.

Натомість, рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром відповідної військової частини.

Так, 06.12.2024 позивач подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у запас за підп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту були додані копії підтверджуючих документів, а саме: копія паспорта, копія ідентифікаційного коду, копія постанови ВЛК від 04.04.2023.

Факт отримання рапорту командуванням військової частини НОМЕР_1 сторонами не заперечувався.

Обґрунтовуючи правомірність дій, військова частина НОМЕР_1 зазначала, що листом від 17.12.2024 № 3024 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який направляв рапорт позивача, було повідомлено, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 16.10.2024 та на дату надання відповіді до військової частини НОМЕР_1 не повернувся. З цього приводу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2023 №871 було призначене службове розслідування. Наказом

командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.11.2023 № 748-ОД позивача за порушення ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст. 11, 12, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби

Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. До Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, 19.11.2023 було направлено повідомлення про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи викладене, відповідач зазначав, що діючим законодавством не передбачено звільнення військовослужбовців, які перебувають у самовільному залишенні військової частин, з огляду на що вимоги щодо звільнення позивача з військової служби відповідно до підп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» є передчасними.

Надаючи оцінку наведеним доводам про відсутність бездіяльності щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.12.2024 про звільнення, оскільки на той час підстави для звільнення позивача були відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Розглянутим вважається рапорт, за яким прийнято рішення та це рішення або відповідь доведені до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Натомість обставини, на які посилається відповідач, свідчать про те, що рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2024 не був розглянутий належним чином і за цим документом не було прийнято відповідного рішення, а відповіді у формі листів не звільняють відповідача, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту, про звільнення останнього з військової служби або вмотивовану відмову в такому.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 06.12.2024 про звільнення з військової служби містить ознаки протиправної бездіяльності.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача розглянути рапорт і додані до нього документи та прийняти вмотивоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 по справі № 440/2962/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло