Справа № 520/27327/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 жовтня 2025 року справа № 520/27327/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівні, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції

за участю третіх осіб,

які не заявляють

самостійних вимог

на предмет спору - Регіональної профспілкової організації Північно-Східного

міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних

покарань та пробації Міністерства юстиції,

Національного агентства України з питань державної служби,

Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини,

Департаменту з питань виконання кримінальних покарань

Міністерства юстиції

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач-1) та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач-2) за третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Регіональної профспілкової організації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі по тексту третя особа -1), Національного агентства України з питань державної служби (далі по тексту третя особа - 2), Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі по тексту - 3), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі по тексті - 4), в якій, з урахуванням уточнень позовних вимог від 27.12.2021, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 12.11.2021 №2709/к про звільнення позивача з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 17.11.2021, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби;

- поновити позивача на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 18.11.2021 з відновленням державної служби;

- стягнути з відповідача-1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2021 по день постановлення рішення з урахуванням індексу інфляції та коефіцієнту підвищення тарифних ставок і посадових окладів;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України та Північно-Східного міжрегіонального управління щодо непогодження та ненадання частини основної щорічної відпустки тривалістю 11 днів перед звільненням та грошової допомоги на оздоровлення та зобов`язати погодити та надати дану відпустку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відповідачем при її звільненні грубо порушено процедуру звільнення у зв`язку неналежним попередженням про наступне звільнення, а також недотримання відповідачем гарантій, передбачених трудовим законодавством, оскільки з моменту попередження про звільнення їй не було запропоновано вакантні посади, які б вона могла обійняти відповідно до своєї кваліфікації, а також не враховано наявність у позивачки переважного права на залишення на роботі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Горшковій Ользі Олександрівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску; уточнену позовну заяву, в якій визначитися з позовними вимогами, з урахуванням норм статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачем у строк, встановлений судом, надано заяву про поновлення строку звернення до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі. Справа розглядалася суддею одноособово за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем-2, Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву в якому наполягає на безпідставності та необґрунтованості тверджень позивача та наводить доводи аналогічні тим, що викладені у відзиві.

Відповідачем-1, Міністерством юстиції України, через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого повторного розподілу судової справи між суддями 27.12.2022 справу передано на розгляд судді Зоркіній Юлії Володимирівні у зв`язку із настанням інших обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду, передбаченого відповідним процесуальним законом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 прийнято до розгляду адміністративну справу. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 зупинено провадження у справі №520/27327/21 до набрання законної сили рішенням у справі №520/10516/2020. Зобов`язано сторін невідкладно повідомити суд про набрання законної сили рішенням по справі №520/10516/2020.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого повторного розподілу судової справи між суддями 06.08.2024 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з посади.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 прийнято до розгляду адміністративну справу. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

З копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено, що 05.04.2018 наказом Міністерства юстиції України №1346/к позивача призначено на посаду заступника начальника з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України «Про внесення змін до штату Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства юстиції» від 14.01.2020 №203/к внесено зміни до штату Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.12.2018 №4787/к.

Згідно вказаних змін, зокрема, посаду заступника начальника з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства юстиції - скорочено.

Дорученням в.о. Державного Секретаря Міністерства юстиції України від 20.02.2020 № 172/13/48-20 начальнику Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручено ознайомити заступника начальника з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту (позивача) з попередженням про звільнення під особистий підпис. До вказаного доручення долучено два примірника попередження про звільнення позивача та вказано про те, що один примірник попередження після ознайомлення - повернути до управління персоналу Міністерства юстиції.

З метою виконання вказаного доручення та у зв`язку з перебуванням позивача у період з 20.01.2020 по 26.02.2020 у відпустці, у подальшому з 27.02.2020 по 03.04.2020 на лікарняному посадовими особами Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі по тексту - міжрегіональне управління) 27.02.2020 підготовлено лист про доведення інформації до позивача щодо скорочення зазначеної посади з додатками (2 примірника попередження) №22/5.1/1-146-Рм-20.

Вказаний лист 28.02.2020 направлений засобами поштового зв`язку «Нова пошта», на підтвердження чого надано до суду копію експрес-накладної №2134, копія якої міститься у матеріалах справи.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що зазначений лист фактично направлено на адресу позивача не посадовими особами третьої особи, а приватною особою, ОСОБА_3 .

Посадовими особами міжрегіонального управління 06.07.2020 позивача під особистий підпис попереджено про звільнення із займаної посади не раніше ніж через 30 календарних днів з дня ознайомлення з даним попередженням та про припинення державної служби на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Позивачем під час вручення даного попередження викладено заперечення у письмовій формі про не згоду з звільненням.

При попередженні про наступне звільнення, будь-які вакантні посади за відповідною професією чи спеціальністю позивачу не пропонувалися.

Наказом Міністерства юстиції України «Про звільнення» від 13.07.2020 за №2220/к позивача звільнено з займаної посади - заступника начальника з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 14.07.2020 відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, з припиненням державної служби.

Не погодившись з наказом Міністерства юстиції України «Про звільнення» від 13.07.2020 за №2220/к, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі №520/10516/2020 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2020 №2220/к про звільнення позивача з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту. Поновлено позивача на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, або на іншій рівнозначній посаді. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення. У решті позовних вимог - відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та достатніх доказів того, що позивача було попереджено про наступне звільнення з урахуванням частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу». А тому дійшов висновку про не9дотримання відповідачем процедури звільнення позивача, оскільки не дотримано передбачений частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу» 30-денний строк з моменту попередження про наступне звільнення до моменту звільнення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 рішення суду першої інстанції скасовано у частині поновлення позивача на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, або на іншій рівнозначній посаді, стягнення з Міністерства юстиції України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення та допущення судового рішення у частині присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання. Прийнято в цій частині постанову, якою поновлено позивача на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення, а саме за період з 13.07.2020 по 11.08.2021 у розмірі 146 225, 71 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ відповідача про звільнення позивачки зі служби є протиправними та таким, що підлягає скасуванню, а позивачка підлягає поновленню на посаді. Водночас, змінив рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивачки саме на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту, з якої останню було звільнено на підставі оскаржуваного наказу, та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов в цій частині, не визначив суму, яка підлягає стягненню з відповідача.

На виконання зазначених рішень відповідач поновив позивача на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту.

У подальшому, уповноваженою особою Міністерства юстиції України прийнято наказ про звільнення позивача з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 17.11.2021, який датовано 12.11.2021 № 2709/к.

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, регламентовано приписами Закону України «Про державну службу» (далі по тексту - Закон України № 889-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 вказаного Закону однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

За правилами частини 3 статті 87 Закону України № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 11- частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Згідно із приписами частини 5 статті 87 Закону України № 889-VIII наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Порядок доведення до відома державного службовця інформації або документів передбачено приписами статті 91 Закону України № 889-VIII.

Доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 91 Закону України № 889-VIII).

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними (частина 2 статті 91 Закону України № 889-VIII).

Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів (частина 3 статті 91 Закону України № 889-VIII).

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення (частина 4 статті 91 Закону України № 889-VIII).

У силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд при вирішенні даного спору враховує правові висновки, що містяться у постановах Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 380/876/21 та від 22.12.2022 у справі № 160/8601/20, відповідно до яких приписи статті 91 Закону України № 889-VIII свідчать про альтернативність вибору керівником державної служби способів доведення інформації або документів до відома державного службовця: особисто, поштою, електронною поштою, використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Вибір одного із зазначених способів доведення інформації не тягне за собою обов`язку одночасного використання іншого і законодавцем у не визначено імперативних вимог щодо вибору конкретного виду відправлення документів державного службовця засобами поштового зв`язку, який у розумінні Закону України № 889-VIII.

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач посилається на ряд порушень, вчинених при її звільненні з займаної посади з посиланням на порушення відповідачем, зокрема, складення попередження про звільнення із займаної посади відповідно пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» від 13.09.2021, доручення від 12.09.2021 №462/1.3/48-21, процедури переведення позивача на посаду заступника начальника Управління начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) та вимоги щодо надання сертифікату про рівень володіння державної мовою, тобто покладенні в основу обґрунтування вказаної позовної заяви.

Між тим, оцінка вказаним мотивам вже була надана у справах №520/24099/21 та №520/26542/21, а тому не може досліджуватись у даній справі з огляду на приписи частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено з матеріалів справи, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №520/10516/2020 позивача поновлено на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту.

Дорученням Державного Секретаря Міністерства юстиції України від 20.10.2021 №520/1.3/48-21 міжрегіональному управлінню доручено здійснити заходи про ознайомлення позивача з пропозиціями про подальше проходження державної служби у Державній кримінально-виконавчій службі України у зв`язку із скороченням посади, яку вона обіймає.

Позивач ознайомлена із зазначеними пропозиціями, що не заперечується нею при розгляді даної справи.

Матеріали справи не містять інформації про те, що позивач надавала заяву про переведення її на одну із запропонованих в позиціях суб`єктом призначення посад.

Крім того, згідно з положеннями частини 3 статті 87 Закону України №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Тобто, вказана норма не встановлює обов`язку суб`єкта призначення надавати державному службовцю, якого попереджено про звільнення, пропозиції всіх наявних посад, а тим паче рівнозначних посад, зокрема, в державному органі, з яким такий державний службовець не перебував в трудових відносинах.

Верховним Судом вже неодноразово, зокрема, у постановах від 28.07.2021 у справі №640/11024/20, від 08.12.2021 у справі №380/3646/20, від 23.12.2021 у справі №380/3551/20, від 16.02.2022 у справі №380/3389/20, від 16.02.2022 у справі №380/3435/20, від 16.02.2022 у справі №380/3654/20, від 16.02.2022 у справі №380/4357/20, від 22.02.2022 у справі №380/3547/20, від 09.06.2022 у справі №380/3833/20, від 09.06.2022 у справі №380/3269/20, від 07.07.2022 у справі №380/3754/20, досліджувалося питання щодо правильного розуміння сутності нормативного врегулювання процедури звільнення державних службовців на підставі пункту 1 і 1-1 частини 1статті 87 Закону України №889-VІІІ (у редакції Закону України № 117-IX) у сукупності з положеннями частини 3 статті 87 Закону України № 889-VIII (у редакції Закону України № 440-IX). У наведених постановах Верховний Суд підкреслив, що вжите у частині 3 статті 87 Закону України № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

За змістом роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 №86р/з при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

Щодо доводів позивача на те, що наведене відповідачем у оспорюваному наказі формулювання не дає можливості чітко встановити на яку саме підставу для звільнення позивача відповідно до частини 1 статі 87 Закону України № 889-VIII посилається відповідач, суд зазначає таке.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про звільнення позивача» від 12.11.2021 №2709/к позивача вирішено звільнити з посади заступника начальника з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

На переконання суду, вказане формулювання в цілому дає можливість зрозуміти підставу звільнення.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, можуть мати наслідком настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

За таких обставин, при звільненні позивача відповідачем були чітко дотримані всі вимоги чинного законодавства, у тому числі частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», права позивача при цьому порушені не були.

Щодо позовних вимог у частині ненадання відпустки, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач стверджує про те, що відповідачем, зокрема, не надано їй частину щорічної відпустки з наданням грошової допомоги на оздоровлення відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №520/1277/21 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 та частину невикористаної відпустки.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачені певні механізми виконання рішення суду.

На переконання суду, якщо позивач вважає, що відповідачем не виконується рішення суду, позивач не була позбавлена права звернутися з заявами у порядку статей 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог у частині визнання протиправними дії Міністерства юстиції України та Північно-Східного міжрегіонального управління щодо непогодження та ненадання частини основної щорічної відпустки тривалістю 11 днів перед звільненням та грошової допомоги на оздоровлення та зобов`язати погодити та надати дану відпустку, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач вказує, що 17.11.2021 (день звільнення) вона звернулася до відповідача засобами електронного зв`язку з заявою про надання відпустки з 18.11.2021, що не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про те, що були відсутні правові підстави для надання позивачу відпустки з 18.11.2021, оскільки позивач звільнена 17.11.2021, вказаний день відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, є останнім робочим днем, заява позивача про надання відпустки надійшла 18.11.2021, тобто з наступного після звільнення дня.

Крім того, оскільки позивач займала посаду заступника начальника міжрегіонального управління чинним законодавством передбачений певний порядок надання відпусток вказаній категорії осіб.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 5 наказу Міністерства юстиції України «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України» від 10.04.2020 № 939/7 надання відпусток заступникам начальника міжрегіонального управління погоджується Державним секретарем Міністерства юстиції України.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про те, що для можливості надання відпустки, позивач повинна була звернутися до відповідача з заявою про надання відпустки у межах трудових відносин.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що не заперечується позивачем, що у день звільнення позивачу виплачено компенсацію за 11 невикористаних днів відпустки.

Відтак, у вказаній частині позовних вимог слід також відмовити.

Щодо невиплати грошової допомоги на оздоровлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії розрахункового листа за жовтень 2021 року позивачу виплачено спірну допомогу, відтак вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Предметом спору є правовідносини, які виникли у зв`язку з поновленням позивача на посаді та стягнення заробітної плати.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають та позивач звільнена від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення нею інших судових витрати відсутні, виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Міністерства юстиції України (вулиця Городецького, 13, місто Київ, 01001, ) та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вулиця Нетіченська, 14, місто Харків, 61010, ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Регіональної профспілкової організації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вулиця Нетіченська, 14, місто Харків, 61010, ), Національного агентства України з питань державної служби (вулиця Прорізна, 15, місто Київ, 01601, ), Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вулиця Інститутська, 21/8, місто Київ, 01008, ), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вулиця Юрія Іллєнка, 81, місто Київ, 04050, ) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 20.10.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА