Справа № 400/8781/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8781/24

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

повний текст судового рішення

складено 25.11.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8781/24 за позовом приватного підприємства «Вознесенськ транзит» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 01.08.2024 №ПШ058388

У С Т А Н О В И В:

18.03.2024 приватне підприємство «Вознесенськ транзит» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.08.2024 №ПШ058388 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в досліджуваній ситуації він не виступав автомобільним перевізником, а тому на нього безпідставно накладено адміністративно-господарський штраф.

Не погодившись із заявленими ПП «Вознесенськ транзит» позовними вимогами Державною службою України з безпеки на транспорті до суду першої інстанції подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що під час перевезення вантажу згідно ТТН №168117 від 25.06.2024 у водія не було роздруківки з цифрового тахографу (даних роботи та відпочинку водія за 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024, 22.06.2024, 23.06.2024, 24.06.2024), у кількості, що передбачена ЄУТР, або бланків підтвердження діяльності водія, передбачених п.3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 та наказом МТЗУ №340 від 07.06.2010, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». При цьому, на думку відповідача, автомобільним перевізником у спірних правовідносинах було саме ПП «Вознесенськ транзит». Як стверджує суб`єкт владних повноважень, до позовної заяви позивачем додано ТТН, яка відрізняється від тією, що подана водієм під час здійснення заходу державного нагляду (контролю).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8781/24 адміністративний позов приватного підприємства «Вознесенськ транзит» задоволено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що автомобільним перевізником у досліджуваній ситуації позивач не виступав.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Укртрансбезпекою подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає, що під час перевезення вантажу згідно ТТН №168117 від 25.06.2024 у водія не було роздруківки з цифрового тахографу (даних роботи та відпочинку водія за 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024, 22.06.2024, 23.06.2024, 24.06.2024), у кількості, що передбачена ЄУТР, або бланків підтвердження діяльності водія, передбачених п.3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 та наказом МТЗУ №340 від 07.06.2010, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». При цьому, на думку відповідача, автомобільним перевізником у спірних правовідносинах було саме ПП «Вознесенськ транзит». Як стверджує суб`єкт владних повноважень, до позовної заяви позивачем додано ТТН, яка відрізняється від тією, що подана водієм під час здійснення заходу державного нагляду (контролю).

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегією суддів установлено наступні обставини.

Зокрема, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що 25.06.2024 посадовою особою Укртрансбезпеки проведено перевірку транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом марки MILLER, державний номер НОМЕР_2 .

За наслідком вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР015905 від 25.06.2024, у якому зазначено, що під час перевезення вантажів згідно ТТН №168117 від 25.06.2024 на момент проведення перевірки у водія немає роздруківки з цифрового тахографа (даних роботи та відпочинку водія за 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024, 22.06.2024, 23.06.2024, 24.06.2024), у кількості, що передбачена ЄУТР або бланків підтвердження діяльності водія, передбачених п.3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 та наказом МТЗУ №340 від 07.06.2010, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Розглянувши справу щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову №ПШ058388 від 01.08.2024 про застосування до ПП «ВОЗНЕСЕНСЬК ТРАНЗИТ» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн.

Не погодившись із вказаним актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Згідно із частиною 2 статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема:

- мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

- дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

24.06.2010 Міністерством транспорту та зв`язку України видано наказ №385 «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241.

Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, визначено порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Означений підзаконний нормативно-правовий акт поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно із п.2.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п.3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запис, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Пунктом 3.6 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, встановлено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР;

- наявності та цілісності таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку визначено Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, вимоги якого поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно із п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Із наведених приписів слідує, що водії транспортних засобів, які обладнані цифровими тахографами, повинні надавати інспектору для контролю картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, а автоперевізники зобов`язані здійснювати періодичний контроль за належним використанням водіями карток водія до цифрового тахографу шляхом зберігання впродовж 12 місяців роздруківок даних роботи цифрового тахографу.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у поставові від 09.08.2019 у справі за №806/1450/16, який в силу положень ч.5 ст.242 КАС України, суд апеляційної інстанції враховує до спірних правовідносин при виборі і застосуванні норм права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Отже, товарно-транспортна накладна обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах, тобто коли є послуга перевезення вантажу.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, згідно ТТН №168117 від 25.06.2024, яку водій транспортного засобу надав працівнику Укртрансбезпеки безпосередньо під час перевірки, автомобільним перевізником вантажу є ПП «Вознесенськ транзит».

З`ясувавши фактичні обставини справи колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин водієм транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом марки MILLER, державний номер НОМЕР_2 , здійснювалось перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без роздруківки з цифрового тахографа (даних роботи та відпочинку водія за 19.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024, 22.06.2024, 23.06.2024, 24.06.2024), у кількості, що передбачена ЄУТР або бланків підтвердження діяльності водія, передбачених п.3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 та наказом МТЗУ №340 від 07.06.2010.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що ПП «Вознесенськ транзит» таких обставин не заперечує.

Відповідальність за виявлене порушення передбачено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та застосовується до автомобільного перевізника - ПП «Вознесенськ транзит».

З огляду на вищевказане, апеляційний адміністративний суд уважає, що оскаржувану постанову Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті постанови №ПШ058388 від 01.08.2024 про застосування до ПП «Вознесенськ транзит» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн. прийнято цілком правомірно.

При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє довід позивача та уважає неправильним висновок окружного адміністративного суду про те, що в спірних правовідносинах ПП «Вознесенськ транзит» не виступало автомобільним перевізником, оскільки згідно поданої водієм транспортного засобу працівнику Укртрансбезпеки безпосередньо під час перевірки ТТН №168117 від 25.06.2024, автомобільним перевізником вантажу є ПП «Вознесенськ транзит».

Колегія суддів вказує, що додана позивачем до матеріалів справи ТТН №168117 від 25.06.2024 є відмінною за змістом від тієї, що була подана водієм транспортного засобу працівнику Укртрансбезпеки безпосередньо під час перевірки, у тому числі стосовно автомобільного перевізника вантажу.

До того ж, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що під час здійснення перевірки водій транспортного засобу повідомляв працівника Укртансбезпеки про те, що фактично автомобільним перевізником виступає інша юридична особа, а не ПП «Вознесенськ транзит».

У контексті вирішення даного спору не є юридично спроможним також посилання позивача та суду першої інстанції на наявність договору оренди транспортного засобу від 07.04.2023 №1, акту приймання-передачі, договору про надання послуг №51 від 25.06.2024, довідки ПП «Вознесенськ транзит-1» від 12.07.2024 №4, т.я. названі документи не спростовують можливості здійснення 25.06.2024 перевезення вантажу саме ПП «Вознесенськ транс», а також того, що під час проведення перевірки водієм транспортного засобу надано ТТН у якій автомобільним перевізником визначено, зокрема, ПП «Вознесенськ транс».

До апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень додано якісну копію ТТН №168117 від 25.06.2024, яку власне надано водієм під час перевірки, із якої чітко убачається, що автомобільним перевізником вантажу є ПП «Вознесенськ транс».

Отже, додані ПП «Вознесенськ транзит» до позову ТТН №168117 від 25.06.2024, договір оренди транспортного засобу від 07.04.2023 №1, акт приймання-передачі, договір про надання послуг №51 від 25.06.2024, довідка ПП «Вознесенськ транзит-1» від 12.07.2024 №4, суперечать наявним у матеріалах справи доказам та установленим судом апеляційної інстанції фактичним обставинам справи, що відповідно ставить під сумнів їх належність та допустимість.

Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки та викладені позивачем в адміністративному позові доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а відтак рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8781/24 підлягає скасуванню.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, згідно із ст.139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/8781/24 - скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Вознесенськ транзит» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 01.08.2024 №ПШ058388 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький