Справа № 500/5593/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/5593/25

21 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Р.П. Грицюк, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення.

На виконання вищевказаної ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду про залишення без руху позову приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій викладено прохання про долучення копій документів.

Однак, суд приходить до переконання, що у встановлений судом строк позивач недоліки позовної заяви не усунув та з клопотанням про продовження процесуального строку до суду не звертався.

Так, відповідно до ч. 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Офіційне тлумачення даної норми надане рішенням Конституційного Суду України у справі про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування (справа про застосування української мови) 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 справа № 1-6/99.

Зокрема Конституційний Суд України зазначив "..Публічними сферами, в яких застосовується державна мова, охоплюються насамперед сфери здійснення повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування (мова роботи, актів, діловодства і документації, мова взаємовідносин цих органів тощо)…. Зокрема, відповідно до чинних законів питання застосування української мови визначено щодо розгляду звернень громадян; діяльності Збройних Сил України та Національної гвардії України; видання друкованої продукції, призначеної для службового та ужиткового користування, що розповсюджується через державні підприємства, установи і організації (бланки, форми, квитанції, квитки, посвідчення, дипломи тощо); висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації; оформлення митних документів тощо…".

Основні вимоги до доказів, на підставі яких адміністративний суд розглядає справи, визначені параграфом 1 глави 5 КАС України. Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Оглядаючи надані позивачем як доказ міжнародну товаро-транспортну накладну від 21.03.2025, установлено, що документ потребує перекладу з литовської мови.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

У відповідності до частини першої статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (частина третя статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України).

Абзацом четвертим пункту 8 Розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.08.2019 №814, передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене суд вказує на те, що при зверненні до суду із позовною заявою або ж поданні відзиву, письмових пояснень, інших процесуальних документів, разом із документами, які виготовлені на іноземній мові, повинні бути подані належним чином засвідчені переклади на державну мову.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалу від 08 квітня 2024 року у справі №990/298/23.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Правильність перекладу документів юридичного характеру може бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/4473/17.

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними у судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Окремо суд вважає необхідним наголосити, що не аналізує долучені до позовної заяви додатки та не надає їм оцінку, проте перевіряє такі на відповідність дотримання вимог чинного законодавства, так з матеріалів справи вбачається, що заява складена українською мовою, водночас додаток - митна декларація країни відправлення, яка за формою є документом правового характеру та засвідчує обставини виникнення правовідносин, складена іноземною мовою та подана у перекладі українською мовою, проте перекладений доказ не містить відомостей про особу перекладача, а до заяви про усунення недолків не долучено доказів на підтвердження відповідної квалафікації перекладача литовської мови.

Разом з тим, документи складені іноземною мовою мають бути перекладені уповноваженими особами українською мовою, їх відповідність засвідчена нотаріально. Засвідчити правильність перекладу документа з однієї мови на іншу має право будь-який нотаріус України як державний, так і приватний. Також, відповідно до ст. 38 Закону «Про нотаріат», засвідчити правильність перекладу можуть консульські установи України. Нотаріус засвідчує правильність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Для перекладу надаються оригінали документів або їх нотаріально засвідчені копії. Документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, що подаються для засвідчення вірності перекладу або засвідчення справжності підпису перекладача, повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, пронумеровані і скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.

Згідно пункту 2.3. Порядку ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2013 року №228, до Реєстру перекладачів вносяться такі відомості:

- прізвище, ім`я, по батькові перекладача;

- номер свідоцтва (диплома) про кваліфікацію перекладача або інший документ, що підтверджує володіння іноземною мовою;

- місцезнаходження перекладача;

- номери контактних телефонів, адреса електронної пошти, інші засоби зв`язку перекладача;

- іноземні мови, якими володіє перекладач, форма перекладу (усний чи письмовий);

- дата внесення відомостей до Реєстру перекладачів.

З огляду на наведене, процедура посвідчення нотаріусом офіційного перекладу документів в межах якої перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію, що передбачено пунктом 2.2 глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012.

У той же час, відповідність оригіналу додатку у цій справі - копії перекладу митної декларації країни відправлення, долученої до заяви про усунення недолків позовної заяви, не засвідчені належним чином, адже не містить доказів відповідної кваліфікації перекладача литовської мови.

Так, відповідно до статті 71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу. Кваліфікація перекладача підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством. Перекладач зобов`язаний здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їх рідну мову або мову, якою вони володіють.

Отже, аналізуючи зазначені положення закону слід дійти висновку, що перекладачем у адміністративному судочинстві може бути особа за умови вільного володіння відповідною мовою, що підтверджується відповідним документом про кваліфікацію, а правильний переклад посвідчується підписом перекладача на процесуальних документах із зазначенням відомостей про особу.

Крім того, правила здійснення перекладу передбачені ДСТУ 4309:2004 "Інформація та документація. ОФОРМЛЕННЯ ПЕРЕКЛАДІВ (ISO 2384:1977, MOD)", пунктом 18 якого передбачено, що ім`я (імена) перекладача(-ів) завжди треба подавати як обов`язковий елемент для ідентифі кації перекладу (згідно з рекомендаціями Міжнародної федерації перекладачів та рекомендацією № 5, прийнятою ЮНЕСКО).

Приватне підприємство "Приватне мале підприємство "Лотос" долучило до позовної заяви копію митної декларації країни відправлення, яка виготовлена литовською мовою, та надало засвідчений її переклад. Однак, матеріали не містять доказів на підтвердження вільного володіння перекладачем литовською мовою і щодо фахової кваліфікації.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 08 квітня 2024 року у справі №990/298/23.

Основні вимоги до доказів, на підставі яких адміністративний суд розглядає справи, визначені параграфом 1 глави 5 КАС України. Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Докази мають бути належними, допустимими, достатніми і достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Вирішуючи питання продовження процесуального строку, суд враховує таке.

Неналежне виконання позивачем ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 06.10.2025 свідчить про необхідність продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частин другої, третьої, шостої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Отже, недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунено.

Зважаючи на те, що позивачем вживалися заходи з метою усунення недоліків позовної заяви, однак недоліки позовної заяви не усунуто, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви щляхом надання суду доказів фахової кваліфікації перекладача литовської мови під час здійснення і засвідчення правильності долучених до позовної заяви відповідних перекладених документів.

Керуючись статтями 121, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ПП «Приватне мале підприємство «Лотос» процесуальний строк на усунення недоліків згідно ухвали суду від 06.10.2025 на п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо від рішення суду не оскаржується.

Заперечення на ухвалу суду може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 21 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Грицюк Р.П.