Справа № 480/9216/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2025 року Справа № 480/9216/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Київській області і просить суд визнати протиправним та скасувати:
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, розмір визначеного грошового зобов`язання не відповідає площі нерухомого майна, не враховує пільги при оподаткуванні сільськогосподарського майна та нерухомого майна, яке знаходиться в зоні бойових дій.
Виходячи із визначення Державного класифікатора будівель та споруд, за ДК 018- 2000 до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, відповідно до пп. ж пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку, що як наслідок дає податкову пільгу за специфікою об`єкту оподаткування, наявності відповідного статусу будівлі, а саме статусу будівлі сільськогосподарського призначення, розташований на землях сільськогосподарського призначення та за визначенням не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, спірні податкові повідомлення-рішення прийнято відносно об`єкта який не є об`єктом оподаткування, є протиправними та підлягає скасуванню.
Аналогічні норми продубльовані в рішенні сільської ради №381-10-VIII «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Пірнівської сільської територіальної громади».
Згідно п. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації.
Вишгородський район Київської області віднесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією згідно Наказу від 22.12.2022 № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.
Крім того, порівнюючи спірні податкові повідомлення-рішення та ставки податку встановлені в рішенні №381-10-VIII «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Пірнівської сільської територіальної громади» в розмірі 1% від мінімальної зарплати за квадратний метр, очевидні помилки податкового органу при врахуванні площі об`єкту.
Так, вірна сума податку на нерухомість повинна становити за 2021 рік : 60 (1%) х63=3780 грн., за 2022 рік : 65х63=4095 грн.; за 2023 рік : 67х63=4221 грн. Таким чином податкові повідомлення-рішення розраховані без врахування реальної площі об`єкта нерухомості згідно правовстановлюючого документу.
Крім того в частині нарахування податку за 2021 рік рішення прийнято за межами строку 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу.
Згідно висновку Верховного Суду Касаційного адміністративного суду в постанові від 14 березня 2019 року справа №822/553/17 що в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу.
Крім того в частині позовних вимог про визнання неправомірною та скасування податкової вимоги, позивач просить врахувати, що податкові зобов`язання не набули статусу узгоджених, адже не вручались позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 ПКУ.
Крім цього, Верховний Суд в своїй постанові піддав аналізу те, що зміст норм, які регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, виникає лише на 11-й день після отримання платником податкового повідомлення-рішення за умови не ініціювання процедури оскарження такого рішення контролюючого органу.
Аналогічно при оцінці рішення про опис майна у податкову заставу просить врахувати,що відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Відповідно до п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (абз.1).
Оскільки у податкового органу були відсутні законодавчо визначені передумови для прийняття рішення про опис майна позивача у податкову заставу є підстави для задоволення позову.
Крім того, зазначає, що правовою підставою для винесення контролюючим податковим органом податкової вимоги про сплату платником боргу є невиконання ним узгоджених податкових зобов`язань у строки, встановлені ПК України, та не оскарження рішення податкового органу, на підставі якого вони виникли.
При цьому, слід враховувати, що набуття податковим зобов`язанням правового статусу узгодженого пов`язано з отриманням платником відповідного податкового рішення, надісланого в порядку ст.ст. 42, 45 ПК України.
Разом з тим, позивач не отримував податкового повідомлення-рішення, а отже, визначене в ньому зобов`язання станом на час складання відповідачем оскаржуваної податкової вимоги не набуло статусу узгодженого, що вказує на порушення відповідачем приписів п. 59.1 ст. 59 ПК України.
Отже, податкова вимога не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправною та підлягає скасуванню.
Відтак, виходячи з того, що оскаржувана податкова вимога винесена контролюючим органом протиправно, у зв`язку з наявним у позивача податковим боргом який виник через несплату позивачем податкових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях , що є неузгодженими і не мають статусу податкового боргу, з урахуванням похідного характеру рішення про опис майна у податкову заставу, останнє також є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідач ГУ ДПС в Сумській області, не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.
Зазначає, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача перебуває об`єкт нежитлової нерухомості (вагова), площею 355,6 кв.м. (вагова - 63 кв.м. та холодний склад - 292,6 кв.м.), розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки, вул. Центральна, 2є).
Відповідно до вимог п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПКУ, з урахуванням термінів позовної давності, визначених статтею 102 ПКУ, Головним управлінням ДПС у Сумській області були прийняття спірні податкові повідомлення-рішення.
Стосовно посилання позивача на те, що зазначений об`єкт нерухомого майна звільнений від оподаткування у відповідності до вимог абз. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ, відповідач зазначає, що у розумінні п. п. «ж» п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Відповідно до даних, що містяться в інформаційних базах ГУ ДПС у Сумській області встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована як фізична особа-підприємець, тому пільги, визначені абз. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, на позивача не розповсюджуються.
Відповідач звертає увагу суду на те, що села Новосілки Вишгородського району, Київської області в межах якого знаходиться спірне майно серед даного переліку немає ні в 2022 році, ні в 2023 році. Майно, належне позивачу не знаходиться на території ведення бойових дій або тимчасово окупованих російською федерацією, тому ОСОБА_1 немає права на застосування пільги, встановленої п.69.22 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
Стосовно прийняття спірних рішень за межами термінів позовної давності, визначених ст.102 ПКУ, відповідач зазначає, що згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.
Що стосується невірного розрахунку суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідач звертає увагу, що в позовній заяві платником для обрахунку визначено площу об`єкта оподаткування 63 кв.м., однак згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 31.10.2024, площа об`єкта, розташованого за адресою АДРЕСА_1 є, складає 355.6 кв.м. на яку і було нараховано суму податку.
Крім того, позивачка зазначає, що податкові повідомлення рішення не вручалися їй рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але про зміну податкової адреси позивач не повідомляла податковий орган.
Разом із тим, згідно п. 70.7 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно ст.58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення рішення або податкові вимоги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Відповідно інформації, що зберігається в інформаційних базах Головного управління ДПС у Сумській області на момент нарахування ППР, основним місцем реєстрації платника є: АДРЕСА_2 .
Поштовим відділенням 10.07.2024 до Головного управління ДПС у Сумській області лист повернуто з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» .
Таким чином, відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення рішення вважаються належним чином врученими, у зв`язку із чим у позивача виник податковий борг
Зважаючи на фактичні обставини справи, Головне управління ДПС у Сумській області, просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Головне управління ДПС у Київській області діяло в межах та спосіб, передбачені Податковим кодексом України та іншим чинним законодавством.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Дані обставини не є спірними, підтверджуються матеріалами справи.
ГУ ДПС в Сумській області відповідно до п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПКУ прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.06.2024 року про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме
Позивач не погодилася із правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам , суд зазначає наступне.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Згідно з пунктом 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).
Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно з підпунктами 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За приписами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.
Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладені в постанові від 26.06.2025 справа №400/1245/23, від 27.06.2025 справа №821/415/18, яка враховується судом під час розгляду даної справи.
В даному випадку, доказів того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, майно використовуються позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником матеріали справи не містять, в адміністративному позовні не зазначається.
Таким чином посилання позивача на те, що виключно у зв`язку із тим, що будівля віднесена до сільськогосподарського призначення, а тому звільняється від оподаткування у відповідності до вимог абз. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ судом визнається безпідставним.
Стосовно посилання позивача стосовно того, що майно позивача знаходиться на території Вишгородського району Київської області, а тому на позивача розповсюджується норма п. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ІІ ПК України за податкові (звітні) 2021 - 2022 роки, судом визнається безпідставним, враховуючи наступне.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
При цьому інформація про те, що до зазначеного Переліку включено всі населені пункти Вишгородського району Київської області відсутня, с.Новосілки Вишородського району Київської області також не включено.
Стосовно посилання позивача а те, що відповідачем допущена очевидна помилка при розрахунку суми податку, судом визнається безпідставним , враховуючи наступне.
Позивачем у власному розрахунку суми податку на нерухоме майно було включено частину майна площею 63 кв.м.
Таким чином, податковим органом правомірно розраховано суму податку на нерухоме майно, яке складається із двох будівель та споруд, а саме під літ «А» - вагова (63 кв.м.) та під літ. «А» - технічне підпілля. «Б»- Холодний склад (292,6кв.м.), що разом складає площу 355,6 кв.м.
Ставки податку, встановлені рішенням №381-10-VIII «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Пірнівської сільської територіальної громади» в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за квадратний метр, не є спірними, застосовні як позивачем, так і відповідачем при здійсненні обрахунку суми податку.
Разом із тим, як зазначено вище, позивачем помилково включено у власні розрахунки, зазначені в позовні заяві, до бази оподаткування виключно розмір будівлі під літ «А» - вагова (63 кв.м.), що вплинуло на загальну суму податку.
Так, податковим органом було розраховано суму податку
Таким чином податковим органом не було допущено помилки при обрахунку суми податку, а враховано площу об`єкту згідно правовстановлюючого документу (355,6кв.м.).
Так, підпунктом 266.7.2 пункту 266.7.2 статті 266 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно з підпунктом 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 392 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року за № 533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.
Так, згідно з абзацом 11 п.52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.
29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року за № 591-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким унесено зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".
У Постанові Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року за № 651 зазначено, що відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановляє: Відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавіpусом SАRS-СоV-2.
Відповідно у період з 18.03.2020 (згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020 та наступними змінами відповідно до Закону № 591-IX) по 16.03.2022 строк прийняття контролюючим органом оскаржених податкових повідомлень-рішень про визначення грошового зобов`язання платника податків з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, було зупинено у зв`язку з дією карантину, згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.
Разом з цим до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022 дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану (пункт 2 розділу ІІ).
Тобто Закон № 2120-IX з 17.03.2022 зупинив дію положень пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX, які в подальшому 30.06.2023 втратили юридичну силу у зв`язку із закінченням самого карантину відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року за № 651.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, № 2120-IX (набрав чинності з 17 березня 2022 року) статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: « 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
В подальшому пункт 102.9 статті 102 виключено на підставі Закону № 3219-IX від 30 червня 2023 року, який набрав чинності 01 серпня 2023 року.
Отже, у період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року строк прийняття контролюючим органом оскаржених податкових повідомлень рішень про визначення грошового зобов`язання платника податків з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.
З огляду на зазначене контролюючий орган може реалізувати владні управлінські функції, враховуючи норми щодо зупинення строку давності, передбаченого статтею 102 ПК України.
У цій справі податкові зобов`язання виникли та нараховані щодо періоду, в т.ч. щодо 2021 року, сумарна тривалість якого до зупинення перебігу строку прийняття контролюючим органом оскаржених податкових повідомлень рішень та після такого зупинення є меншою, ніж 1095 днів.
Відповідно посилання позивача про те, що строк прийняття контролюючим органом оскарженого податкового повідомлення-рішення про нарахування суми податку за 2021 ркі пропущено відповідачем, є необґрунтованим.
Крім того, судом враховується, що згідно з п.37.3 ст.37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: 37.3.1. ліквідація юридичної особи; 37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; 37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; 37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
Під визначені у п.п.37.3.4 ст.37 Податкового кодексу України випадки підпадають, зокрема: відсутність факту направлення вмотивованого рішення контролюючого органу за скаргою платника податків протягом визначеного законом строку (п.56.9 ст.56, п.п.56.23.4 ст.56 Податкового кодексу України); набуття податковим боргом правового статусу безнадійного у порядку ст.101 Податкового кодексу України прийняття контролюючим органом рішення про списання безнадійного податкового боргу платника податків; збіг присікального (преклюзивного) строку самостійного визначення контролюючим органом грошового зобов`язання платника податків у разі подання платником податків документу обов`язкової податкової звітності (п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України); збіг присікального (преклюзивного) строку самостійного визначення контролюючим органом грошового зобов`язання платника податків безвідносно до подання платником податків документу обов`язкової податкової звітності (п.п.266.10.3 ст.266, п.п.287.10 ст.287 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п.266.10.3 ст.266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Отже, визначений у п.п.266.7.2 ст.266 Податкового кодексу України строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не може бути кваліфікований у якості присікального, а тому складання та направлення контролюючим органом платнику податків фізичній особі податкового повідомлення рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняте у межах строку згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України (1095 днів) не звільняє особу від виконання податкового обов`язку.
Суд зазначає, що посилання позивача на неотримання спірних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Сумській області не свідчить про відсутність узгодженого податкового зобов`язання, а також неправомірність формування податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу.
Так, посилання позивача на те, що з 19.02.2020 позивач не проживає за адресою АДРЕСА_2 , а мешкає за іншою адресою АДРЕСА_3 , суд зазначає наступне.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За приписами підпункту 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Згідно з пунктом 31.1. статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Статтею 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Як передбачено пунктом 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.5. статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).
Згідно з пп. 89.1.2 п. 89.1 статті 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Згідно з пунктом 8 розділу І Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року №586 (надалі по тексту - Порядок №586), день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів відповідно до законодавства.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 11 розділу І Порядку №586).
Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу (пункт 12 розділу І Порядку №586).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України (в редакції до 23 травня 2020 року) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Пункт 58.3. статті 53 ПК України змінено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX (набрав чинності з 23 травня 2020 року), а саме викладено в такій редакції: «Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу».
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.
Згідно з пунктом 70.1. статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
За приписами підпункту 70.2.4. пункту 70.2. статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.
Відповідно до пункту 70.7. статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.
Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Таким чином, суд зазначає, що Податковим кодексом України встановлено обов`язок фізичної особи - платника податків у разі зміни даних, які вносяться до облікової картки, подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про прийняття відповідного рішення кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.
Матеріалами справи підтверджується, що податкові повідомлення-рішення були направлені контролюючим органом на адресу відповідача за відомим місцем його проживання/останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення ( АДРЕСА_2 ), однак податкові повідомлення-рішення не було вручено адресату з незалежних від позивача обставин (з інших причин), зокрема, повернуто поштовим відділенням із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Таким чином визначені у спірних податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов`язання набули статусу узгоджених.
Позивач не повідомляла податковий орган про зміну такої податкової адреси (з 19.02.2020 на адресу АДРЕСА_3 ).
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги визнаються судом не правомірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета