Справа № 620/8097/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року Чернігів Справа № 620/8097/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

15.07.2025 до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 127 від 04.05.2025;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити з 04.05.2025 ОСОБА_1 на посаді шевця ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а також нарахувати і виплатити їй грошове забезпечення за період з 04.05.2025 по день набрання законної сили рішення суду;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , який отримано 16.05.2025;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , який отримано 16.05.2025.

05.08.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін.

16.10.2025 ухвалою суду заяву представника позивача про зміну предмету позову повернуто без розгляду.

Відповідач надіслав відзив, в якому позов не визнає та зазначає, що спірний наказ скасований відповідачем, а поновлення на посаді позивача можливо у разі звільнення, що у даному випадку не відбулось.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 02.12.2020.

04.05.2025 В/Ч НОМЕР_1 видано наказ № 127 ( п.10.3), в якому вказано:

п.10.3 «Нижчепойменований особовий склад військовослужбовців, вважати такими, що самовільно залишили місце розташування підрозділу на території Сумської області в підпорядкуванні УВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (під час переміщення з пункту постійної дислокації) з «04» травня 2025 року». Зняти зі всіх видів забезпечення з «04» травня 2025 року та зняти з продуктів для приготування їжі в польових умовах з «04» травня 2025 року: Солдата ОСОБА_1 , швець ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення.»

Наказом В/Ч НОМЕР_1 від 12.06.2025 № 1410, (п.10.3) наказу від 04.05.2025 № 127 скасований.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу відповідача (п.10.3) наказу від 04.05.2025 № 127.

Так, як вже встановив суд, даний наказ відповідачем скасований.

Надаючи правову оцінку обставинами справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Вказуючи на протиправність оскаржуваного наказу позивач просить його скасувати.

Згідно з положення частини 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України командиру надано право віддавати накази і розпорядження. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Отже, оскільки командир несе відповідальність за віддані накази та їх наслідки, тому може їх скасувати, якщо вважає це за необхідне. Це є частиною принципу єдиноначальності, що діє у Збройних Силах.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Слід зазначити, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Так, в межах розгляду даної адміністративної справи предметом позову є наказ відповідача від 04.05.2025 № 127 (п.10.3), який на час розгляду справи скасований командиром В/Ч НОМЕР_1 наказом від 12.06.2025 № 1410.

Враховуючи положення частини другої статті 9 КАС України, а також зважаючи на те, що суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати під час розгляду справи по суті підстави або предмет позову, та одночасно підстави разом з предметом позову, суд доходить висновку, що розгляду підлягають саме позовні вимоги, які викладені у прохальній частині позову.

Відтак, зважаючи, що судовому захисту підлягають лише порушені права, а на теперішній час у суду відсутні підстави вважати, що права позивача порушені, оскільки спірний наказ скасований, враховуючи предмет даного позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді шевця ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а також нарахувати і виплатити їй грошове забезпечення за період з 04.05.2025 по день набрання законної сили рішення суду.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 2 якого встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення), відповідно до пункту 1 якого це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85679198) зазначила, що поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення. Обов`язком боржника є не лише видання наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі, а й фактичний допуск поновленого працівника до виконання попередніх обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, із матеріалів справи суд встановив, що позивача призначено на посаду швеця ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення ,ВОС-789663А, що підтверджується наказом ВЧ НОМЕР_1 від 23.08.2024 № 244.

Водночас докази, що відповідачем виданий наказ про звільнення позивача з посади, на якій вона просить поновити, відсутні, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають .

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , який отримано 16.05.2025 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , який отримано 16.05.2025.

Як видно з матеріалів справи, 06.05.2025 позивач звернулось до командира В/Ч НОМЕР_1 із рапортом, в якому доповідала, що її (шевця ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), солдата ОСОБА_2 не допускають до місця несення служби з 05.05.2025 за адресою АДРЕСА_1 . 05.05.2025 за усної інформації отриманої від ОСОБА_3 їй стало відомо, що її оголошено з 03.05.2025 такою, що самовільно залишила місце несення служби та виключено з котлового, речового, грошового забезпечення. Обставини оголошення такою, що самовільно залишила місце несення служби мені не відомі. Наразі позивач перебуває за адресою свого проживання АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 . Вона не залишала самовільно місце несення служби, не проявляла недбалість під час проходження служби, не вчиняла інших умисних чи необережних дій. Бажає продовжувати проходити військову службу. У зв`язку із цим, просить командира втрутитись у виниклу ситуацію та за необхідності провести службове розслідування для з`ясування всіх обставин. У випадку проведення службового розслідування прошу долучити цей рапорт до матеріалів службового розслідування, а також запропонувати надати пояснення та докази моєї невинуватості.

Пунктом 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тобто право військовослужбовця на реалізацію свого права, зазначеного у рапорті, як і право на інформацію - передбачає, як наслідок, обов`язок відреагувати на рапорт.

Водночас докази, що відповідачем розглянутий рапорт позивача від 06.05.2025 та повідомлено її про результати його розгляду відсутні.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.05.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.05.2025 та довести їй про результати розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_3 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 17 жовтня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко