Справа № 320/21349/25
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочко Є.О,, Коротких А.Ю.

при секретарі Сови Є.Д

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Завод 410 ЦА" до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Завод 410 ЦА" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування постанов.

30.04.2025 позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року заяву Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено. Зупинено дію постанов Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів ДП "Завод 410 ЦА" від 18.03.2025 у ВП 76510478, у ВП 74003316, від 27.03.2025 року у ВП №74877844, у ЗВП №54674414, від 21.03.2024 у ВП №74003316, від 04.04.2025 ВП №77717363, до набрання законної сили рішенням у даній справі. Заборонено Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти дії, які спрямовані на блокування (арешт) рахунків, які відкриті у державних чи приватних банках та фінансових установах в межах зведеного виконавчого провадження №54674414, а також у ВП 76510478, у ВП 74003316 у ВП №76510478, у ВП №74003316, у ВП №74877844, у ВП №74003316, у ВП №77717363, з метою запобіганню перешкоджання ДП "Завод 410 ЦА" виконувати, покладені на нього функції до набрання законної сили рішенням у даній справі. Заборонено будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів ДП "Завод 410 ЦА" та виконання постанов Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 18.03.2025 у ВП 76510478, у ВП 74003316 у ВП №76510478, у ВП №74003316, від 27.03.2025 року у ВП №74877844, у ЗВП №54674414, від 21.03.2024 у ВП №74003316, від 04.04.2025 ВП №77717363 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 320/21349/25 про забезпечення позову є незаконною та не обґрунтованою, прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а отже дане рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром) від 14.03.2023 №43, ДП "Завод 410 ЦА" є об`єктом критичної інфраструктури.

На виконанні, у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебуває зведене виконавче провадження №54674414 про стягнення коштів з Державного підприємства "Завод 410 ЦА", до якого входять виконавчі документи про стягнення заборгованості по заробітній платі.

27.03.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесеною постанову про арешт коштів боржника, в останньому абзаці якої зазначено, що арешт застосовується лише для забезпечення реального виконання рішень про стягнення заборгованості по заробітній платі та рішень стягувачами за якими є держава, які входять до складу зведеного виконавчого провадження №54674414.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді обмеження доступу до коштів, спрямованих на діяльність критично важливого підприємства державної на підставі спірних постанов, правомірність яких оспорює позивач, що входить до предмета доказування у цій справі. У свою чергу, невжиття таких заходів забезпечення позову у разі задоволення позову призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 виснувала, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

У разі оскарження відповідного акта суб`єкта владних повноважень особа має право заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди, тому зазначене не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 380/11600/20.

Таким чином, заходи забезпечення позову мають бути спрямованими виключно на забезпечення можливості ефективного виконання майбутнього рішення суду, а не надання позивачу результату, якого він прагне досягти за допомогою судового рішення.

Забезпечення позову не повинно порушувати баланс інтересів сторін у справі та створювати переваги одній зі сторін до вирішення справи судом по суті.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачаються очевидні ознаки протиправності рішення відповідача.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки це питання може бути вирішено виключно під час розгляду спору по суті заявленого позову.

Разом з цим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що до надання судом оцінки правомірності оскаржуваної постанови існує очевидна небезпека заподіяння шкоди не тільки правам та інтересам позивача, а й державі, адже ДП "Завод 410 ЦА" є об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а також є об`єктом критичної інфраструктури. Підприємство не може здійснювати виплату заробітної плати, оскільки всі надходження коштів на рахунок, які спрямовані на виплату заробітної плати працівникам підприємства стягуються з рахунку в примусовому порядку.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем були вчинені самостійні дії, щодо зняття арешту з рахунків для здійснення виключно видаткових операцій для виплати заробітної плати, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, шляхом надсилання відповідної заяви.

Проте ніяких дій щодо розблокування рахунків відповідачем вчинено не було.

На переконання колегії суддів зупинення дії постанов державного виконавця про арешт коштів ДП "Завод 410 ЦА" до набрання законної сили рішення в цій справі не призводить до порушення права та інтересів сторін у ВП №74877844 та ЗВП №54674414 з огляду на скорочені строки розгляду справи подібної категорії.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині зупинення дії постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) про арешт коштів ДП "Завод 410 ЦА" від 27.03.2025 року у ВП №74877844, та від 26.03.2025 року у ЗВП №54674414, до набрання законної сили рішенням у даній справі; заборони відповідачу вчиняти дії, які спрямовані на блокування (арешт) рахунків, які відкриті у державних чи приватних банках та фінансових установах в межах зведеного виконавчого провадження ВП №74877844 та ЗВП №54674414, з метою запобіганню перешкоджання ДП "Завод 410 ЦА" виконувати, покладені на нього функції до набрання законної сили рішенням у даній справі; заборони будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів ДП "Завод 410 ЦА" та виконання постанов " від 27.03.2025 року у ВП №74877844 та від 26.03.2025 року у ЗВП №54674414 до набрання законної сили рішенням у даній справі, постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Водночас враховуючи те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку судом встановлено, що позовні вимоги позивача заявлені до неналежного відповідача в частині постанов від 18.03.2025 у ВП №76510478 та від 21.03.2025 у ВП №74003316, а також в частині позовних вимог про скасування постанов від 18.03.2025 у ВП №74003316 та від 04.04.2025 ВП №77717363 спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку, що в цій частині позов не підлягає забезпеченню.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.150, 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року змінити в мотивувальній та резолютивній частинах.

Викласти резолютивну частину ухвали Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у наступній редакції:

«Заяву Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити дію постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів Державного підприємства "Завод 410 ЦА" від 27.03.2025 року у ВП №74877844 та від 26.03.2025 року у ЗВП №54674414, до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняти дії, які спрямовані на блокування (арешт) рахунків, які відкриті у державних чи приватних банках та фінансових установах в межах зведеного виконавчого провадження №54674414, а також у ВП №74877844, з метою запобіганню перешкоджання Державному підприємству "Завод 410 ЦА" виконувати, покладені на нього функції до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Заборонити будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів Державного підприємства "Завод 410 ЦА" та виконання постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів боржника від 27.03.2025 року у ВП №74877844 та від 26.03.2025 року у ЗВП №54674414 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В іншій частині у задоволенні заяви Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю. Коротких