Справа № 160/19949/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
09.07.2025 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
16.07.2025 позивач повідомив суд про виконання вимог ухвали суду від 14.07.2025 шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 поновлено строк звернення до суду з позовом, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 18.08.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11.08.2025 на адресу суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що доводи податкового органу не спростовують наведених у позові обставин, що свідчить про його обґрунтованість, а висновки є безпідставними та такими, що не гуртуються на нормах діючого законодавства. Додатково звертала увагу суду на пропуск відповідачем строку винесення (складання, прийняття), направлення податкових повідомлень-рішень. Крім того, відповідач неправомірно нарахував податкові зобов`язання у податкових повідомленнях-рішеннях №0419235, №0419234, застосувавши код 1242 відповідно до ДК 018-2000 зі ставкою у розмірі 1,000 відсоток розміру мінімальної заробітної плати податку за 1 кв.метр згідно додатку 1 до рішення ДМР № 12/27, а саме цей код 1242 відповідно до додатку 1 до рішення ДМР № 12/27 встановлює «ставки податку для гаражів, які здаються в оренду, лізинг, заставу, використовуються у підприємницькій діяльності». Паркувальні місця № 111 та №110 у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_2 в приміщенні № 70 місце не здаються в оренду, заставу, лізинг і не використовуються у підприємницькій діяльності, приміщення з паркувальними місцями № 111 та №110 не є гаражем, оскільки знаходяться у цокольному поверсі.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_1 перебувають об`єкти нерухомого майна, а саме:
За висновками податкового органу такі об`єкти нерухомості, відповідно до вимог пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф», а саме:
Податкові повідомлення-рішення від 28.03.2024 та від 16.04.2024 надіслано Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків - АДРЕСА_4 , однак конверт з вмістом поштового відправлення повернуто контролюючому органу з відміткою про невручення, а саме: «за закінченням терміну зберігання».
Отже, спір між сторонами виник з підстав обґрунтованості нарахування відповідачем суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 - 2023 роки.
Вирішуючи спір по суті пред`явлених вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із п. 36.1 - 36.3 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
За змістом п. 10.1 ст. 10, п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю є податком на майно та належать до місцевих податків.
Стаття 266 ПК України регулює питання, пов`язані з податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Так, згідно із пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).
Відповідно до пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.
До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
В силу положень пп. 266.3.1 ст. 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до положення пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).
Згідно із пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Відповідно до пп. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Підпунктом 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПКУкраїни податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Під час розгляду справи судом встановлено, що за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у позивача обліковується інформація про перебування у власності об`єктів нерухомого майна:
Рішенням Дніпровської міської ради №12/27 від 06.12.2017 року, з урахуванням змін, внесених рішенням №10/7 від 26.05.2021, встановлено, що звільняються від сплати податку фізичні та юридичні особи за господарські, у тому числі окремо розташовані господарські (присадибні) будівлі, що перебувають у їх власності, допоміжні нежитлові приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Відповідно до п.п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Відповідно до статті 1 Закону України від 14.05.2015 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII та пункту 2 «Порядку проведення технічної інвентаризації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488, об`єкт нерухомості вважається «нежитловим приміщенням», якщо він має захисні (огороджувальні) конструкції у вигляді стін або перегородок, тобто є ізольованим від сусідніх приміщень.

Дослідивши правовстановлюючі документи на вказані паркувальні місця, судом встановлено, що дані паркувальні місця, що належать позивачу у багатоквартирному будинку, знаходяться у підвалі нежитлового приміщення №70 житлового будинку літ. А-5-7, не огороджені ані стінами, ані перегородками та є лише частиною нежитлового приміщення №70, в якому також розташовані інші пакувальні місця, а тому воно не відповідає критеріям, що встановлені законом для «нежитлових приміщень», а тому у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, крім того, такі приміщення не оподаткуваються на підставі рішень Дніпровської міської ради №12/27 від 06.12.2017 року, №10/7 від 26.05.2021, що свідчить про протиправність винесення податкових повідомлень-рішень від 16.04.2024 №0-0416-UA0033698 та №0-0416-UA0033698.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому податкові повідомлення-рішення від 16.04.2024 №0-0416-UA0033698 та №0-0416-UA0033698, є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у позивача обліковується інформація про перебування у власності:

- гаражу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , гараж 4т, загальною площею 98,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта 214, право власності - договір купівлі-продажу від 25.10.2019 року, розмір частки 1.

З оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 28.03.2024 №0-0416-UA0068526 на суму 6 415,50 грн. за 2022 рік та №0-0416-UA0068526 на суму 6 612,90 грн. за 2023 рік, вбачається, що останні прийняті відповідачем за 2022 - 2023 роки по об`єкту нерухомого майна: гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , гараж 4т, загальною площею 98,7 кв. м.

Рішенням Обухівської селищної ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Обухівської селищної територіальної громади на 2022 рік» від 18.06.2021 №199 та рішенням Обухівської селищної ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Обухівської селищної територіальної громади на 2023 рік» від 24.06.2022 р. № 430-16/VIІІ, затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Обухівської селищної територіальної громади, відповідно до яких встановлено ставку податку по нежитловій нерухомості (для зони 1), яка перебуває у власності фізичних осіб на 2022 та 2023 роки а саме: гаражі - 1 % від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня звітного (податкового) року.

Отже, об`єкт нерухомого майна, власником якого є позивач, а саме гараж не належать до пільгової категорії нерухомого майна відповідно до рішень Обухівської селищної ради №199-6/VIII та №12/27.

При цьому, посилання позивача на те, що належний їй гараж є об`єктом, що належить до класифікації 1110.3 будинки садибного типу, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна від 29.07.2025 позивач є власником нежитлової нерухомості, зокрема, об`єкту нежитлової нерухомості: гараж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, тип об`єкта: гараж, об`єкт житлової нерухомості: ні.

Суд звертає увагу, що підставою для нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, останній не містить інформації щодо зміни нерухомого майна «гараж» на нерухоме майно «будинок садибного типу».

Таким чином, оскільки позивач є власником гаражу, то в силу положень підпункту 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та має обов`язок сплачувати податкові зобов`язання з такого податку, нараховані контролюючим органом.

Досліджуючи правильність нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковими повідомленнями-рішеннями від 28.03.2024 №0-0416-UA0068526 на суму 6 415,50 грн. за 2022 рік та №0-0416-UA0068526 на суму 6 612,90 грн. за 2023 рік, судом встановлено, що містять інформацію щодо підстав нарахування податкового зобов`язання з плати по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, посилання на норми Податкового кодексу України, граничні строки сплати грошового зобов`язання, попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання, граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Відповідач вірно обрахував податок згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості гараж, врахувавши, що розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2022 складав - 6500,00 грн, станом на 01.01.2023 складав - 6700,0 грн.

З таких обставин, суд доходить висновку, що під час винесення спірних рішень за 2022-2023 роки від 28.03.2024 №0-0416-UA0068526 та №0-0416-UA0068526, податковий орган діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, у зв`язку з чим останні є правомірними, та такими, що не підлягають скасуванню.

Щодо доводів позивача про пропущення відповідачем строку прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку встановленому цим пунктом Кодексу.

Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Пункт 266.10 статті 266 Податкового кодексу України регулює питання строків сплати податку.

Відповідно до підпункту 266.10.1 податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно із підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 266.10.3. пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п. 102.1 ст. 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 30-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єкту нерухомості за 2022 рік мав бути нарахований відповідачем до 01.07.2023, за 2023 рік до 01.07.2024.

У разі ненарахування контролюючим органом податку в межах цього періоду платник податку звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання відповідно до підпункту 266.10.2 пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України, тобто до такого платника податку не може бути застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Разом з тим, суд звертає увагу, що несвоєчасне нарахування контролюючим органом податкового зобов`язання не звільняє платника податку безпосередньо від цього зобов`язання та від його сплати.

За приписами підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Тобто, у контролюючого органу є право на нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу. В той час як у разі ненарахування контролюючим органом податку в межах цього періоду, платник податку звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання відповідно до підпункту 266.10.2 пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України, тобто до такого платника податку не може бути застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, що не є рівнозначним поняттю звільнення від сплати такого податку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області правомірно, в межах встановленого статті 102 Податкового кодексу України строку, сформовані спірні податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 968,96 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією від 07.07.2025.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в сумі 108,23 грн, пропорційно задоволеній частині позовних вимог .

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопільська, буд. 17-А, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2024 №0-0416-UA0033698 на суму 783,9 грн. за 2023 рік по об`єкту нерухомого майна: паркувальне місце №111, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна В.І. Леніна, буд.49, приміщення 70, загальною площею 15,6 кв. м.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.04.2024 №0-0416-UA0033698 суму 854,25 грн за 2023 рік по об`єкту нерухомого майна: паркувальне місце №110, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 17 кв. м.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (40005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 108,23 (сто вісім гривень двадцять три копійки) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець