Справа № 826/1440/18
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Справа № 826/1440/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІГ-РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство обмеженою відповідальністю «БРІГ-РІТЕЙЛ» звернулось до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.10.2017 № .

Позиції сторін

В обґрунтування позову товариство вказує, що спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте з порушенням норм податкового законодавства України, оскільки, на думку позивача, останній належним чином сформував податковий кредит за операціями, що пов`язані з господарською діяльністю.

ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» зазначає, що посилання податкового органу на нібито неможливість дослідження наявності на ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «БК «УСПІХ» та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» трудових ресурсів та наявності на підприємствах основних фондів не може слугувати доказом відсутності у підприємств - контрагентів необхідних умов для здійснення господарської діяльності та факту надання послуг, оскільки чинним законодавством чітко не регламентована обов`язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. Тому в залежності від специфіки виду діяльності підприємства у разі виникнення такої потреби могли залучити до виконання роботи інших осіб з наявними ресурсами визначеного обсягу і структури.

Зазначає, що у позивача відсутній обов`язок та право перевіряти кількість технічної бази у контрагентів, а відтак відсутня залежність правомірності формування податкового кредиту від наявності вказаних обставин у ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «БК «УСПІХ» та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ».

Звертає увагу, що товариство не може нести відповідальність за неправомірні дії своїх контрагентів.

Крім того, вказує, що ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» надало під час проведення перевірки первинні документи, які не містять жодних юридичних дефектів, є чинними та ніким не скасованими, а тому вважає факт наданих послуг ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «БК «УСПІХ» та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» доведеним.

Також, звертає увагу, що контролюючим органом в Акті перевірки зазначено, що вказані послуги були використані ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» у власній господарській діяльності, зокрема реалізовані в подальшому ПАТ «МОТОР СІЧ», ПАТ КБ «СБЕРБАНК» та АТ «УКРСИББАНК».

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що відповідно до баз даних контролюючого органу, контрагенти позивача не мали достатньої кількості працівників та матеріально-технічної бази для надання послуг, не звітують до контролюючих органів, не придбавали відповідні засоби, спецтехніку, обладнання та будь-які інші матеріально-технічні ресурси.

Зазначає, що контрагенти ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» протягом фінансово-господарської діяльності документально оформляли придбання одних товарів, а реалізували інші.

Також, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «АСТІОН БУД» значиться у ухвалі Печерського районного суду м. Києві від 14.07.2017 у справі № 757/40507/17-к.

Головне управління ДПС у м. Києві вказує, що до перевірки не надано жодних підтверджуючих документів щодо калькуляції робіт, контролю та якості виконання, що у сукупності із вищезазначеними обставинами свідчить про нереальність господарських операцій позивача із вищезазначеними контрагентами.

Відповідач викладені в акті перевірки висновки вважає обґрунтованими, а спірне податкове повідомлення-рішення правомірним та в задоволенні позову просить суд відмовити.

Процесуальні дії у справі

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 826/1440/18, позов задоволено.

07.03.2023, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволено частково; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 826/1440/18 скасовано із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

18.09.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.09.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі № 826/1440/18 прийнято до провадження зазначену справу та визначено розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 01 листопада 2023 року об 10:30 год.

01.11.2023, за участі представника відповідача Дубенко В.П., у зв`язку із неявкою представника позивача відкладено підготовче засідання на іншу дату та час.

Підготовче судове засідання призначено на 28 листопада 2023 року о 11 год. 30 хв., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

28.11.2023 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із використанням суддею права на відпочинок за відпрацьований вихідний день.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 29.01.2024 об 11:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

29.01.2024, за участю представника позивача Гузер І.О., представника відповідача Гайдай В.М., за відсутності заперечень представника відповідача, судом на місці ухвалено про відкладення підготовчого судового засідання та надати час представнику позивача ознайомитися із матеріалами справи.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 06 березня 2024 року об 10:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

06 березня 2024 року підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із відпусткою судді.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 08 квітня 2024 року об 13:15 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

08 квітня 2024 року підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 21 травня 2024 року об 09:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

21.05.2024, за участі представника позивача Гурез І.О., у зв`язку із неявкою представника відповідача, за відсутності заперечень учасника по справі, судом ухвалено на місці відкласти підготовче засідання на іншу дату та час.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 18 червня 2024 року о 13 год. 15 хв., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

18.06.2024, за участю представника відповідача Малої Л.В., у зв`язку із неявкою представника позивача, за відсутності заперечень учасника по справі, судом на місці ухвалено відкласти підготовче засідання на іншу дату та час.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 23 липня 2024 року о 13 год. 15 хв., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

23.07.2024, за участі представника відповідача Малої Л.В., відсутності заперечень останньої, судом ухвалено на місці задовольнити клопотання представника позивача про відкладення засідання.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 14 серпня 2024 року о 11 год. 30 хв., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

14.08.2024 за участі представника відповідача Малої Л.В., відсутності заперечень останньої, судом ухвалено на місці відкласти засідання на іншу дату та час.

Наступне підготовче засідання на 03 жовтня 2024 року о 12 год. 30 хв., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

03.10.2024, у зв`язку із неявкою представника позивача судом на місці ухвалено відкласти підготовче засідання.

Наступне підготовче засідання призначено на 30 жовтня 2024 року о 10 год. 30 хв., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

30 жовтня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті.

30.10.2024 в підготовчому судовому засіданні за участі представника відповідача Мала Л.В., судом на місці ухвалено про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про закриття підготовчого засідання та оголошено перерву для надання часу представнику відповідача надати до суду відзив або письмові пояснення щодо предмету спору.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 25 листопада 2024 року об 11:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

25.11.2024 підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.

Підготовче судове засідання призначене на 25.11.2024 року о 11:30 год. знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Войтовича І.І.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 15.01.2025 об 11:30 год.

05.12.2024 від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення щодо предмета спору.

15.01.2025 від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про закриття підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 826/1440/18 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12 лютого 2025 року об 11:30 год.

12.02.2025 в судовому засіданні за участю представника позивача Гурез І.О., представника відповідача Малої Л.В., заслухавши пояснення сторін, за відсутності заперечень, судом ухвалено на місці здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи положення ст. 54 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018р. № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», від 19.06.2019р. № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 682-р «Питання Державної податкової служби», постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", наказ Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС", зі змінами внесеними наказом ДПС від 04.03.2021 № 264, яким затверджено Положення про Головне управління ДПС у м. Києві, а також наказ ДПС України від 24.12.2020 № 755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" згідно якого з 01 січня 2021 року розпочато здійснення повноважень та функцій територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремленими підрозділами згідно наказу ДПС від 30.09.2020 № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", суд допускає у справі процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача у справі Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (ЄДРПОУ ВП 44116011).

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, суд зазначає наступне.

Встановлені обставини судом

Головним управлінням ДФС у м. Києві відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами, на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 13.09.2017 № 9002, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмежено відповідальністю «БРІГ-РІТЕЙЛ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками ТОВ «АСТІОН БУД» (), ТОВ «БК «УСПІХ» () та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» () за травень 2017 року.

26 вересня 2017 року посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 663/26-15-14-04-04/33995026.

Посадовою особою відповідача встановлено, що ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» документально оформлювало отримання консалтингових послуг від ТОВ «АСТІОН БУД» (), ТОВ «БК «УСПІХ» () та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» () за травень 2017 року, без реального факту надання таких.

Як наслідок, перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість на 1 249 250 грн. за травень 2017 року.

ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» подало заперечення на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» (код 33935026), тел. 3590156, , з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками ТОВ «АСТІОН БУД» (код 39163316), ТОВ «БК «УСПІХ» (код 41029089) та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» (код 40152208) за травень 2017 року від 26.09.2017 № 663/26-15-14-04-04/33995026.

Однак, листом ГУ ДФС у м. Києві від 13.10.2017 «Про розгляд заперечення» заперечення ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» від 04.10.2017 №47289/10 залишено без задоволення, а висновки акта від 26.09.2017 №663/26-15-14-04-04/33935026 - без змін.

За результатом виявлених порушень, відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 19.10.2017 № .

Позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 19.10.2017 № , в якій просив переглянути та скасувати його в повному обсязі.

Державна фіскальна служба України рішенням про результати розгляду скарги від 21.12.2017 № 30950/6/99-99-11-01-02-25 залишила податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2017 без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з обґрунтованістю вищезазначених доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Застосовані судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вирішуючи цей спір суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин) (надалі - ПК України).

Згідно із пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п. 201.1 ст. 201 ПК України).

За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового зобов`язання продавця товарів (послуг) по господарським операціям, проведеним з кожним контрагентом - покупцем у окремому звітному періоді, має дорівнювати розміру податкового кредиту такого покупця, задекларованого за такий звітний період, що передбачає відображення покупцем отриманої податкової накладної у реєстрі отриманих податкових накладних цього звітного періоду.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон України № 996) та п. 2.1. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 (надалі - Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Статтею 2 Закону України № 996 визначено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (надалі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Частиною 2 ст. 3 Закону України № 996 зазначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із п. 1.2. глави 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

За приписами п. 1.3. глави 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в регістрах бухгалтерського обліку провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

У відповідності до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників (п. 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Пунктом 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, що у разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Таким чином, з аналізу вищезазначених положень слідує, що забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є нереальними (фіктивними), сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, якщо ж господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або врахування відповідних витрат при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2025 у справі № 320/12569/23.

Стосовно обґрунтованості податкового повідомлення-рішення від 19.10.2017 № суд вказує наступне.

Як вбачається з акта перевірки, за травень 2017 року ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 2 459 633 гривень.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» по взаємовідносинах із ТОВ «АСТІОН БУД» (код 39163316), ТОВ «БК «УСПІХ» (код 41029089) та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» (код 40152208) за травень 2017 року, встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 1 249 250 грн.

Так, судом встановлено, що 02.08.2016 між ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» (Замовник) та ТОВ «АСТІОН БУД» (Виконавець) укладено договір про надання консалтингових послуг № 0208 (надалі - Договір № 0208), відповідно до якого Виконавець зобов`язується за плату надавати за завданням Замовника консалтингові послуги з впровадження, розвитку та підтримки системи SAP-ERP (надалі - Послуги) у клієнтів Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору № 0208).

Відповідно до п. 2.1 Договору № 0208, послуги, що надаються за цим Договором, включають:

- консультування стосовно систем і програмного забезпечення (послуги зі впровадження програмного забезпечення);

- консалтингові послуги з впровадження у клієнтів Замовника проекту з управління персоналом і нарахування заробітної плати SAP HR;

- інформаційно-консультаційні послуги для забезпечення функціонування автоматизованих систем.

Згідно із п. 2.2 Договору № 0208, період надання послуг: з 02.08.2016 до 01.08.2017 року.

У відповідності до п. 3.1 Договору № 0208, вартість Послуг за цим Договором становить 4 100 000,00 (чотири мільйони сто тисяч) грн, в т.ч. ПДВ - 683 333,33 грн.

Оплата послуг здійснюється на підставі підписаних Актів здачі-приймання наданих послуг в гривнях шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця (п. 3.2 Договору № 0208).

Пунктом 6.1 Договору № 0208 обумовлено, що надання Послуг здійснюється відповідно до конкретних видів обумовлених Договором Послуг та підтверджується шляхом підписання та скріплення печаткою Акту приймання-передачі послуг, який надсилається Замовнику та є підставою для оплати Послуг. Якщо від Замовника протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після одержання ним Акту приймання-передачі не надійшло жодних заперечень стосовно якості Послуг, то Послуги вважаються прийнятими та узгодженими і такими, що підлягають оплаті на підставі виставленого Виконавцем рахунку, а Акт таким, що підписаний.

Позивачем надано копії актів прийому передачі виконаних робіт та наданих послуг № 147 від 05.05.2017 та № 153 від 05.05.2017, які містять усі визначені реквізити та засвідчують надання позивачу послуг на загальну суму 1 500 000,00 грн та 2 600 000,00 грн відповідно.

Крім того, ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» надано копії звітів про роботу за період з 03.08.2016 по 04.05.2017 зі змісту яких слідує, що Виконавцем роботи вказано ТОВ «АСТІОН БУД», а в графі «Співробітник» зазначено - ОСОБА_1 , який є директором ТОВ «АСТІОН БУД».

Окрім того, позивачем надано копії платіжних інструкцій, банківських виписок та оборотно-сальдових відомостей, які підтверджують сплату грошових коштів на користь ТОВ «АСТІОН БУД» за надані послуги.

Також, 16.12.2016 між ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» (Замовник) та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ» (Виконавець) укладено договір про надання консалтингових послуг № 20161216 (надалі - Договір № 20161216), відповідно до якого Виконавець зобов`язується за плату надавати за завданням Замовника консалтингові послуги з впровадження, розвитку та підтримки системи SAP-ERP (надалі - Послуги) у клієнтів Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору № 20161216).

Відповідно до п. 2.1 Договору № 20161216, послуги, що надаються за цим Договором, включають:

- консультування стосовно систем і програмного забезпечення (послуги зі впровадження програмного забезпечення);

- консалтингові послуги з впровадження у клієнтів Замовника проекту з управління персоналом і нарахування заробітної плати SAP HR;

- інформаційно-консультаційні послуги для забезпечення функціонування автоматизованих систем.

Згідно із п. 2.2 Договору № 20161216, період надання послуг: з 01.01.2017 до 31.12.2017 року.

У відповідності до п. 3.1 Договору № 20161216, вартість Послуг за цим Договором становить 2 800 000,00 (два мільйони вісімсот тисяч) грн, в т.ч. ПДВ - 466 666,67 грн.

Оплата послуг здійснюється на підставі підписаних Актів здачі-приймання наданих послуг в гривнях шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця (п. 3.2 Договору № 20161216).

Пунктом 6.1 Договору № 20161216 обумовлено, що надання Послуг здійснюється відповідно до конкретних видів обумовлених Договором Послуг та підтверджується шляхом підписання та скріплення печаткою Акту приймання-передачі послуг, який надсилається Замовнику та є підставою для оплати Послуг. Якщо від Замовника протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після одержання ним Акту приймання-передачі не надійшло жодних заперечень стосовно якості Послуг, то Послуги вважаються прийнятими та узгодженими і такими, що підлягають оплаті на підставі виставленого Виконавцем рахунку, а Акт таким, що підписаний.

Позивачем надано копію акта прийому передачі виконаних робіт та наданих послуг № 90 від 16.05.2017, який містять усі визначені реквізити та засвідчує надання позивачу послуг на загальну суму 2 800 000,00 грн.

Крім того, ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» надано копії звітів про роботу за період з 02.01.2017 по 04.05.2017 зі змісту яких слідує, що Виконавцем роботи вказано ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», а в графі «Співробітник» зазначено - ОСОБА_2 , який є директором ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ».

Окрім того, позивачем надано копії платіжних інструкцій, банківських виписок та оборотно-сальдових відомостей, які підтверджують сплату грошових коштів на користь ТОВ «Будівельна компанія «УСПІХ» за надані послуги.

Також, 16.03.2017 між ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» (Замовник) та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» (Виконавець) укладено договір про надання консалтингових послуг № 2367 (надалі - Договір № 2367), відповідно до якого Виконавець зобов`язується за плату надавати за завданням Замовника консалтингові послуги з впровадження, розвитку та підтримки системи SAP-ERP (надалі - Послуги) у клієнтів Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору № 2367).

Відповідно до п. 2.1 Договору № 2367, послуги, що надаються за цим Договором, включають послуги з впровадження, розвитку та підтримки системи SAP-ERP для автоматизації виробничих процесів Клієнтів Замовника.

Згідно із п. 2.2 Договору № 2367, конкретний вид та обсяг Послуг визначається додатковими угодами до цього Договору та залежить від вимог і потреб клієнта Замовника

У пункті 2.3 Договору № 2367 зазначено, що період надання послуг: з 16.03.2017 до 31.12.2017 року.

У відповідності до п. 3.1 Договору № 2367, вартість Послуг за цим Договором визначається додатковими угодами до цього Договору в залежності від конкретного, виду та обсягу Послуг та умов договорів, укладених між Замовником та клієнтом.

Оплата послуг здійснюється на підставі підписаних Актів здачі-приймання наданих послуг в гривнях шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця (п. 3.2 Договору № 2367).

Пунктом 6.1 Договору № 2367 обумовлено, що надання Послуг здійснюється відповідно до конкретних видів обумовлених Договором Послуг та підтверджується шляхом підписання та скріплення печаткою Акту приймання-передачі послуг, який надсилається Замовнику та є підставою для оплати Послуг. Якщо від Замовника протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після одержання ним Акту приймання-передачі не надійшло жодних заперечень стосовно якості Послуг, то Послуги вважаються прийнятими та узгодженими і такими, що підлягають оплаті на підставі виставленого Виконавцем рахунку, а Акт таким, що підписаний.

16.03.2017 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання консалтингових послуг № 2367 від 16.03.2017 (надалі - Додаткова угода № 1), відповідно до якої Виконавець зобов`язується за плату надавати за завданням Замовника консалтингові послуги з супроводу системи SAP-ERP у Клієнта Замовника - ПАТ «Мотор Січ» (надалі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених відповідно до Договору та цієї Додаткової угоди (п. 1 Додаткової угоди № 1).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1, вартість Послуг за один місяць за цією Додатковою угодою до Договору складає 67 200,00 (шістдесят сім тисяч двісті гривень 00 копійок), крім того ПДВ 20% - 13440,00 (тринадцять тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок), всього - 80 640,00 (вісімдесят тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок).

Також, 16.03.2017 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору про надання консалтингових послуг № 2367 від 16.03.2017 (надалі - Додаткова угода № 2), відповідно до якої Виконавець зобов`язується за плату надавати за завданням Замовника консалтингові послуги з впровадження, розвитку та підтримки системи SAP- ERP (надалі - Послуги) для клієнта Замовника ПАТ «УкрСиббанк», а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених відповідно до Договору та цієї Додаткової угоди.

Послуги за цією Додатковою угодою включають: консалтингові послуги з впровадження, розвитку та підтримки системи SAP ERP. Конкретний вид Послуг визначається за домовленістю Сторін Договору (п. 1 Додаткової угоди № 2).

Згідно із п. 2 Додаткової угоди № 2, вартість Послуг за цією Додатковою угодою до Договору визначається на основі денної ставки Спеціалістів Виконавця, котра розраховується виходячи з методу вартості одного людино-дня, помножена на кількість часу, витраченого Спеціалістом, тобто людино-днів.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Додаткової угоди № 2 визначено, що вартість одного людино дня Спеціаліста Виконавця складає:

- Ведучий консультант (К4) 4 000,00 грн. крім того ПДВ 20%;

- Консультант (КЗ) - 3 400,00 грн., крім того ПДВ 20%;

- Програміст (К1) 1800,00 грн. крім того ПДВ 20%.

Загальна вартість Послуг за даним Договором визначається згідно з кількістю відпрацьованих Спеціалістами Виконавця людино-днів (пп. 2.2 п. 2 Додаткової угоди № 2).

Крім того, 16.03.2017 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до Договору про надання консалтингових послуг № 2367 від 16.03.2017 (надалі - Додаткова угода № 3), відповідно до якої Виконавець зобов`язується за плату надавати за завданням Замовника консалтингові послуги з супроводу та підтримки програмного забезпечення SAP у Клієнта Замовника -ПАТ «Сбербанк» (надалі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку, в строки та на умовах, визначених відповідно до Договору та цієї Додаткової угоди.

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 Додаткової угоди № 3, Послуги за цією Додатковою угодою включають наступні консультаційні послуги:

1. Супровід програмного забезпечення: виправлення помилок / усунення проблем / поза планова модернізація

- вирішення інцидентів і усунення проблем;

- виправлення програмних помилок, виявлених в процесі експлуатації, оптимізації робіт окремих компонентів програмного забезпечення по заявках Банку;

- консультування з питань експлуатації Програмного забезпечення;

- надання документованої інформації про функціонування Програмного забезпечення;

- надання інформації у вигляді передачі на вимогу Банку розширеної документації по окремих блоках функціональності програмного забезпечення;

- оперативна виїзна підтримка;

- підтримка адміністрування систем SAP (Solution Manager, порталу, TREX, WebDispatcher);

- виконання підтримки, пов`язаної зі змінами чинного законодавства України, вимог НБУ, ДПАУ та інших регулюючих органів, що перевіряють, обов`язкових для виконання комерційними банками за умови, що дані зміни стосуються існуючої функціональності;

- виправлення програмних помилок, виявлених в процесі експлуатації інтеграційних Рішень SAP, які об`єднують кілька функціональних модулів системи SAP за заявкою Банку;

ІІ. Супровід програмного забезпечення: планова модернізація

- технічна підтримка аудиту ліцензій;

- підтримка моніторингу SAP систем, проактивне виявлення та аналіз проблем продуктивності;

- технічна підтримка аналізу впливів оновлень ПЗ на розробки;

- оновлення ПЗ SAP (EHP7);

- Технічна підтримка при установці пакетів підтримки, add-ons, розширень системи;

- оптимізації таблиць для щорічного технологічного релізу;

- аналіз функціональності в оновленнях;

- Переклад інтерфейсу системи на українську мову;

- Підтримка при виконанні аналізу апаратного забезпечення SAP систем;

- Технічна підтримка рішень "високої доступності" для систем SAP;

- виправлення програмних помилок, виявлених в процесі експлуатаці інтерфейсів між SAP ERP і інформаційними системами Банку, оптимізація робіт окремих компонент по заявки». банків;

- надання документованої інформації про функціонування інтерфейсів між SAP ERP i інформаційними системами Банку;

- консультування з питань експлуатації інтерфейсів між SAP ERP i інформаційними системами Банку.

ІІІ. Супровід Модуля SAP CMS: виправлення помилок / усунення проблем

- вирішення інцидентів і усунення проблем;

- виправлення програмних помилок, виявлених в процесі експлуатації, оптимізації робіт окремих компонентів Модуля SAP CMS по заявки банків;

- консультування з питань експлуатації Модуля SAP CMS;

- надання документованої інформації про функціонування Модуля SAP CMS;

- оперативна виїзна підтримка.

Згідно із п. 2 Додаткової угоди № 3, вартість Послуг за цією Додатковою угодою до Договору складає 249 350,00 (двісті сорок дев`ять тисяч триста п`ятдесят гривень 00 копійок), крім того ПДВ 20% - 49 870,00 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сімдесят гривень 00 копійок), всього 299 220,00 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять гривень 00 копійок).

Позивачем надано наступні копії актів прийому передачі виконаних робіт та наданих послуг:

- № 154 від 05.05.2017 відповідно до якого ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» надано позивачу послуги на загальну суму 72 000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 12 000,00 грн;

- № 155 від 05.05.2017 відповідно до якого ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» надано позивачу послуги на загальну суму 80 640,00 грн, в т.ч. ПДВ - 13 440,00 грн;

- № 156 від 05.05.2017 відповідно до якого ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» надано позивачу послуги на загальну суму 143 640,00 грн, в т.ч. ПДВ - 23 940,00 грн;

- № 157 від 05.05.2017 відповідно до якого ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» надано позивачу послуги на загальну суму 299 220,00 грн, в т.ч. ПДВ - 49 870,00 грн.

Крім того, ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» надано копії звітів про роботу за період з 03.04.2017 по 29.04.2017 зі змісту яких слідує, що Виконавцем роботи вказано ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ», а в графі «Співробітник» зазначено - Сєвагіна О.Ф., яка є директором ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ».

Разом з тим, позивачем надано копію оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 на підтвердження надання отриманих послуг від ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» в подальшому контрагентам ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ».

Крім того, зі змісту акта перевірки слідує, що на початок перевірки, кредиторська заборгованість по рахунку бухгалтерського обліку № 631 по розрахункам із ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» становить 595 500 грн.

Окрім того, як зазначалося вище та не заперечується відповідачем, замовлені послуги надані позивачем АТ «МОТОР СІЧ», АТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «СБЕРБАНК», що підтверджується копіями наступних документів:

- рахунку фактури № 90002199 від 10.05.2017 на загальну суму 91 584,00 грн, в т.ч. ПДВ - 15 264,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002199 від 10.05.2017 до договору № 9851/12Д(УВТИС) від 30.08.2012 на загальну суму 91 584,00 грн, в т.ч. ПДВ - 15 264,00 грн;

- рахунку фактури № 90002201 від 05.05.2017 на загальну суму 76 050,00 грн, в т.ч. ПДВ - 12 675,00 грн;

- рахунку фактури № 90002202 від 05.05.2017 на загальну суму 11 700,00 грн, в т.ч. ПДВ - 1 950,00 грн;

- рахунку фактури № 90002203 від 05.05.2017 на загальну суму 19 890,00 грн, в т.ч. ПДВ - 3 315,00 грн;

- рахунку фактури № 90002204 від 05.05.2017 на загальну суму 77 220,00 грн, в т.ч. ПДВ - 12 870,00 грн;

- рахунку фактури № 90002205 від 05.05.2017 на загальну суму 16 380,00 грн, в т.ч. ПДВ - 2 730,00 грн;

- рахунку фактури № 90002206 від 05.05.2017 на загальну суму 30 420,00 грн, в т.ч. ПДВ - 5 070,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002201 від 05.05.2017 до договору № 38-73 від 01.03.2007 на загальну суму 76 050,00 грн, в т.ч. ПДВ - 12 675,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002202 від 05.05.2017 до договору № 38-73 від 01.03.2007 на загальну суму 11 700,00 грн, в т.ч. ПДВ - 1 950,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002203 від 05.05.2017 до договору № 38-73 від 01.03.2007 на загальну суму 19 890,00 грн, в т.ч. ПДВ - 3 315,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002204 від 05.05.2017 до договору № 38-73 від 01.03.2007 на загальну суму 77 220,00 грн, в т.ч. ПДВ - 12 870,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002205 від 05.05.2017 до договору № 38-73 від 01.03.2007 на загальну суму 16 380,00 грн, в т.ч. ПДВ - 2 730,00 грн;

- акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90002206 від 05.05.2017 до договору № 38-73 від 01.03.2007 на загальну суму 30 420,00 грн, в т.ч. ПДВ - 5 070,00 грн;

- рахунку фактури № 90002200 від 05.05.2017 на загальну суму 308 815,20 грн, в т.ч. ПДВ - 51 469,20 грн;

- акта прийому-передачі наданих послуг № 90002200 від 05.05.2017 за договором № П2016 від 05.05.2016 за період з 05.04.2017 по 04.05.2017 на загальну суму 308 815,20 грн, в т.ч. ПДВ - 51 469,20 грн.

Разом з тим, вищезазначені господарські операції відповідають видам діяльності позивача, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якою є: КВЕД 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації (основний); 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.

Крім того, зазначені обставини не заперечуються відповідачем, про що зазначено, зокрема, в акті перевірки.

Водночас, відповідач зазначає про документальне оформлення вищезазначених господарських операцій без здійснення фактичного надання таких.

Так, в акті перевірки зазначається, що згідно аналізу податкової інформації, контрагенти позивача протягом фінансово-господарської діяльності документально оформлювали придбання в контрагентів-постачальників одних товарів та послуг, тоді як здійснювали реалізацію інших, відмінних від тих, які придбавалися до цього.

Також, ГУ ДПС у м. Києві зазначає що обсяг вищевказаних послуг, наданих ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «БК «УСПІХ» та ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» в адресу контрагентів покупців, в тому числі в адресу ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ», вказує на необхідність наявності кваліфікованих штатних одиниць в достатній кількості та матеріально-технічної бази.

Зазначає, що ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» надавав консалтингові послуги позивачу, при цьому придбавав їх у ТОВ «АСТІОН БУД». Крім того, ТОВ «БК «УСПІХ» оформлено придбання консалтингових послуг у ТОВ «АСТІОН БУД». Як вважає відповідач, фактично постачальником всіх послуг безпосередньо та через контрагентів було ТОВ «АСТІОН БУД». Разом з тим, ТОВ «АСТІОН БУД» не подавало звітність по податку на додану вартість до органів ДФС за травень 2017 року, відповідно незадекларовано податкові зобов`язання з контрагентом-покупцем ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ».

Суд критично ставиться до зазначених доводів відповідача у зв`язку із тим, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування витрат чи податкового кредиту, а тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначена позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, але не виключно у його постановах від 17.06.2021 у справі № 826/1158/18, від 09.05.2023 у справі № 821/1112/16, від 18.10.2023 у справі № 813/4258/17, від 21.11.2023 у справі № 813/1812/18.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2020 у справі № 810/1550/16 зазначив, зокрема, що інформація, що наявна в інформаційних базах даних ДФС чи надана іншими контролюючими органами, на яку посилається контролюючий орган, чи будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить інформативний характер.

Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Схожі правові позиції викладені, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 826/9061/17, від 14.02.2020 у справі № 820/5478/16, від 29.01.2019 у справі № 824/392/17-а.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 560/4131/19 вказав, що «Збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі.»

Також, у постанові Верховного Суду від 22.09.2023 у справі № 160/5435/20 викладено наступний правовий висновок: «Висновки відповідача ґрунтуються виключно на інформації, наявній у базах даних АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних. При цьому, суди правильно зазначили, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі отримана з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.»

Разом з тим, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 640/10734/19, вказується, зокрема, що «Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до норм Податкового кодексу України податкова інформація є одним із джерел інформації, яке контролюючі органи можуть використовувати для здійснення своїх повноважень та функцій. При цьому, така інформація має бути підтверджена належними і допустимими доказами, зокрема, документами бухгалтерського і податкового обліку платника податку, його контрагента. Такі документи мають відображати зміст (суть) відносин між учасниками господарських операцій. Тобто узагальнена податкова інформація не є першоджерелом, а тому лише її наявність в розпорядженні контролюючого органу не є доказом недотримання платником вимог податкового законодавства.

Отримана відповідачем податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією. Така інформація носить виключно інформативний характер та сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.»

Так, відповідачем не надано будь яких належних та допустимих доказів, які свідчили б про злагодженість позивача та його контрагентів, що свідчило б про неправомірні дії з метою отримання преференцій від держави (податкового кредиту) та не вказано про недостовірність даних у наданих до перевірки та до суду первинних документах.

Водночас, жодних зауважень до наданих документів ГУ ДПС у м. Києві не заявлено.

Разом з тим, суд зауважує, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХІV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2024 у справі № 820/1910/18.

Таким чином, суд вважає, що позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44 ПК України та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд звертає увагу, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема щодо наявності таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку, суттєві недоліки в заповненні таких документів, які не дають змоги ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, не дають можливості встановити дійсний зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Слід зазначити, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Також на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Отже, підсумовуючи наведене, суд констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Верховний Суд неодноразово висловлював аналогічні правові висновки, зокрема у постановах від 26 лютого 2020 року у справі №826/1308/18, від 28 квітня 2020 року у справі № 826/15568/16, від 10 квітня 2020 року у справі №808/954/17, від 09 вересня 2021 року у справі №460/2315/19, від 26 вересня 2023 року у справі № 120/6732/22.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум витрат та податкового кредиту, є підставою для врахування таких при формування доходів та одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2025 у справі № 620/11882/24.

Водночас, суд критично ставиться до посилань контролюючого органу стосовно недекларування ТОВ «АСТІОН БУД» податкових зобов`язань з податку на додану вартість за травень 2017 року з позивачем, у зв`язку із тим, що платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагенти позивача або інші суб`єкти господарювання, з якими мали відносини контрагенти позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування витрат та податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту.

Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.08.2024 у справі № 826/5750/18.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду також неодноразово висловлював позицію, що відповідальність має індивідуальний характер і платник податків не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб (постанови від 04 червня 2020 року у справі № 340/422/19, від 10 липня 2020 року у справі № 120/4723/18-а, від 13 серпня 2020 року у справі № 520/4829/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 820/1379/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 826/16705/17, від 20 жовтня 2020 року у справі № 806/705/15 тощо).

Отже, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Тому невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та / або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. Ця правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а.

Європейський суд з прав людини в п. 38 рішення від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в п. 70, 71 рішення від 22.01.2009 у справі «Булвес» АД проти Болгарії» зазначив: якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної особи або юридичної особи у зловживанні, пов`язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов`язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливо для неї забезпечити дотримання постачальником обов`язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов`язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем до перевірки не надано жодних підтверджуючих документів щодо калькуляції робіт, контролю та якості замовлення.

Зазначений довід також відхиляється судом у зв`язку із тим, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та для відмови платнику податку у формуванні податкового зобов`язання, якщо інші об`єктивні дані свідчать про зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема у постановах від 12 червня 2018 року у справі № 825/3419/14 та від 13 липня 2022 року у справі № 640/18540/18.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував (постанови Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 814/3617/14, від 03 березня 2021 року у справі № 824/638/18-а, від 08 вересня 2022 року у справі № 640/26351/20, від 11 липня 2023 року у справі № 822/554/17, від 10 січня 2023 року у справі № 814/876/16 тощо), що факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акта про відмову у наданні документів. У постанові від 25 травня 2021 року у справі № 815/5615/15 Верховний Суд виснував, що відсутність акту, який засвідчує факт відмови надати первинні документи, свідчить про неповноту та необ`єктивність перевірки, здійсненої посадовими особами податкового органу.

Таким чином, суд вважає недостатньою саму лише вказівку в акті перевірки на ненадання первинних документів для застосування наслідків, передбачених пунктом 44.6 статті 44 ПК України. Такий факт повинен бути встановлений та зафіксований у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акта про відмову у наданні документів.

Однак, копію акта про відмову у наданні документів до суду не надано, в акті перевірки про наявність такого інформація не зазначена, що свідчить про нескладання його при проведенні перевірки.

Разом з тим, стосовно посилання контролюючого органу в акті перевірки на проведення розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000031 від 26 квітня 2017 року, суд зазначає, що останнє не стосується позивача та розпочато стосовно створення невстановленими особами ряду підприємств, які поставляли в адресу, в тому числі, ТОВ «АСТІОН БУД» товари, роботи, послуги за відсутності руху грошових коштів по рахункам юридичних осіб в банківських установах.

Таким чином наведене досудове розслідування не стосується позивача чи його контрагентів, а розпочато і проводиться стосовно контрагентів другого порядку по можливому ланцюгу постачання та жодним чином не може свідчити про відсутність реального здійснення господарських операцій за укладеними договорами між ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ» та контрагентами позивача.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст.78 КАС України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В той же час, жодного вироку по притягненню посадових осіб ТОВ «БРІГ-РІТЕЙЛ», ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «БК «УСПІХ» або ТОВ «ОХОРОННА ФІРМА ВОВКОДАВ» до відповідальності по спірним господарським операціям, ухвал про закриття провадження і звільнення таких осіб від кримінальної відповідальності або постанов суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили не існує, зворотного відповідачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд вважає висновки ГУ ДПС у м. Києві про порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість на 1 249 250 грн. за травень 2017 року безпідставними, а тому податкове повідомлення-рішення від 19.10.2017 № підлягає скасуванню.

Відповідачем не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, як того вимагає від сторін приписи частини першої статті 77 КАС України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частинами 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно судом встановлено протиправність прийнятого відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення від 19.10.2017 № , таке рішення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір на суму 23 423 грн 44 коп.

Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 23 423 грн 44 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІГ-РІТЕЙЛ» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 19.10.2017 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІГ-РІТЕЙЛ» (, місцезнаходження: 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок 88) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 23 423,44 грн (двадцять три тисячі чотириста двадцять три гривень сорок чотири копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.