Справа № 280/5603/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 жовтня 2025 року Справа № 280/5603/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ Військова частина НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 14.10.2023 року № 729-ОС (зі змінами відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 17.05.2024 року № 668-ОС) в частині продовження дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану з 01.09.2023 року сержанту ОСОБА_1 ;

визнати протиправними дії НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;

зобов`язати НОМЕР_1 мобільний прикордонний загон Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) задовольнити рапорт ОСОБА_1 від 02.03.2025 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану та звільнити його з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами розгляду рапорта позивача про звільнення з військової служби на підставі п.п. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - було відмовлено, на підставі того, що наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 14.10.2023 року № 729-ОС позивачу продовжено дію контракту понад встановлені строки з 01.09.2023 на період до оголошення демобілізації, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про введення воєнного стану». Результати розгляду рапорта позивачу не було доведено під особистий підпис, оскільки він з 03.03.2025 за направленням на консультацію і стаціонарне обстеження і лікування з 5.03.2025 по 22.05.2025 перебував на лікуванні у декількох медичних закладах та після лікування був скерований до Головного військово-медичного клінічного центру ДПСУ для проходження медичного огляду ВЛК за направленням від 03.06.2025. Позивач не погоджується із відмовою в задоволенні рапорта 02.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі п.п. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вказує, що у зв`язку із закінченням терміну дії контракту та відповідно до приписів пункту 35 Положення №1115/2009, позивачем не подавався рапорт у порядку підпорядкування про продовження військової служби за новим контрактом, у позивача був відсутній намір заключати новий строковий контракт із ДПСУ. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18 липня 2025 року визнано поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновлено позивачу строк звернення до суду у даній справі, відкрито спрощене позовне провадження.

Від відповідача до суду клопотань, пояснень, відзиву на позовну заяву не надходило, про порушення провадження у справі відповідач повідомлений відповідно приписів КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 , 02.09.2022 вперше уклав строковий контракт з Державною прикордонною службою України про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу зі строком дії з 02.09.2022 по 01.03.2023.

Відповідно до витягу з наказу Начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.09.2022 №415-ОС, солдата ОСОБА_1 , з яким укладений контракт про проходження громадянами України військової служби Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на 6 місяців, з 02 вересня 2022 року прийнято на військову службу за контрактом.

У зв`язку із закінченням дії попереднього контракту ОСОБА_1 у порядку підпорядкування було подано рапорт про продовження військової служби за новим контрактом терміном на 6 місяців.

ОСОБА_1 уклав новий строковий контракт з Державною прикордонною службою України про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу зі строком дії з 02.03.2023 по 01.09.2023.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ від 29.12.2022 №637-ОС ОСОБА_1 було продовжено військову службу за новим контрактом строком на 6 місяців з 02.03.2023.

В подальшому, відповідно до витягу з Наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 11.03.2023 №43-ОС молодшого сержанта ОСОБА_1 зарахованого наказом Адміністрації ДПСУ від 06.03.2023 №297-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону для подальшого проходження військової служби з 11.03.2023.

12.05.2023 наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ №220-ОС молодший сержант ОСОБА_1 був призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги другої групи розвідки відділення повітряної розвідки та ударних безпілотних повітряних суден розвідувальної прикордонної застави четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2023 № 729-ОС, продовжено дію контракту понад встановлені строки сержанту ОСОБА_1 до оголошення демобілізації, з 01.09.2023. Підстава: Указ Президента України від 24.02.2022 №69/2022.

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.05.2024 № 668-ОС, внесено зміни: Пункт 1,43 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2023 № 729-ОС щодо продовження дії контракту понад встановлені строки викладено в наступній редакції: «Продовжити дію контракту понад встановлені строки сержанту ОСОБА_1 з 01.09.2023 на період дії воєнного стану. Підстава: Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

В подальшому 25.06.2024 наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону №862-ОС ОСОБА_1 був призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги першого відділення розвідки розвідувальної прикордонної застави ( АДРЕСА_1 ) четвертої комендатури швидкого реагування.

29.11.2024 відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ №1641-ОС сержанту ОСОБА_1 призупинено військову службу на підставі внесення відомостей до ЄРДР від 26.11.2024 за ч.5 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини).

24.02.2025 наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ №222-ОС сержанту ОСОБА_1 продовжено військову службу, поновлено пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців у зв`язку із добровільним поверненням до проходження військової служби.

28.02.2025 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №243-ОС сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної комендатури швидкого реагування.

02.03.2025 сержантом ОСОБА_1 було подано рапорт про звільнення з військової служби на підставі п.п. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

За результатами розгляду рапорта сержанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі п.п. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - було відмовлено, на підставі того, що наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 14.10.2023 №729-ОС ОСОБА_1 продовжено дію контракту понад встановлені строки з 01.09.2023 на період до оголошення демобілізації, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про введення воєнного стану».

Не погодившись з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2023 № 729-ОС (зі змінами відповідно до наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.05.2024 № 668-ОС) в частині продовження дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану та діями НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_2 щодо відмови у звільненні з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у ЗСУ та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

За змістом ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 14 Закону України Про Державну прикордонну службу України від 03.04.2003 № 661-IV (далі Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232-XII, у ч. 5 якої наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом.

Так, за приписами п. п. ж п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

Із змісту наведених вище норм вбачається, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за контрактом, який укладено під час дії воєнного стану, у разі закінчення строку дії контракту, якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу.

За правилами абзаців 2 і 3 п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній на дату прийняття наказу про продовження позивачу військової служби), що відповідає нормам абзаців 2 і 4 п. 2 ч. 8 ст. 23 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній на час звернення позивача з рапортом від 02.03.2025), під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону; на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Указаним законодавчим положенням кореспондують нормативні приписи абз. 9 п. 41 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі - Положення №1115/2009), за яким під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період, визначений пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Водночас, відповідно до абз. 6 п. 20 Положення №1115/2009 під час дії особливого періоду для військовослужбовців за їх бажанням строк проходження військової служби за новим контрактом може бути продовжено на строк від 1 до 10 років, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, а також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації. Станом на час виникнення спірних правовідносин та розгляду цієї справи в Україні діє воєнний стан та загальна мобілізація.

Отже, на час продовження ОСОБА_1 військової служби строком на шість місяців з 02.03.2023 по 02.09.2023 за контрактом згідно наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ від 29.12.2022 №637-ОС законодавець у Положенні №1115/2009 допускав можливість продовження військової служби за контрактом на визначений строк, а не лише до закінчення воєнного стану. Інше тлумачення правових норм з огляду на приписи абз. 6 п. 20 Положення №1115/2009 нівелювало б запроваджену законодавцем передбачену п. п. "ж" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII підставу звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

На підставі рапорту від 13.12.2022 про продовження військової служби за контрактом терміном на 6 місяців між ОСОБА_1 та начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено другий контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу зі строком дії на шість місяців з 02.03.2023 по 02.09.2023.

У зв`язку з цим НОМЕР_4 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України видано наказ від 29.12.2022 № 637-ОС, яким продовжено військову службу за контрактом ОСОБА_1 строком на шість місяців з 02.03.2023, що відповідало приписам абз. 6 п. 20 Положення №1115/2009.

Таким чином, за наведеного правового регулювання та встановлених обставин подальше прийняття наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 14.10.2023 №729-ОС, яким ОСОБА_1 продовжено дію контракту понад встановлені строки з 01.09.2023 на період до оголошення демобілізації, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про введення воєнного стану» та наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ №668-ОС від 17.05.2024, яким внесені зміни до пункту 1.43 наказу №729-ОС від 14.10.2023 про продовження дії контракту понад встановлені строки з 01.09.2023 на період дії воєнного стану, перебувало поза межами правового поля.

Аналогічного висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд в постанові від 28.11.2024 по справі № 580/6350/24 (ухвалою Верховного Суду від 06.01.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження).

У контексті наведеного суд звертає увагу, що у справі Рисовський проти України Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип належного урядування не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що спірні накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2023 №729-ОС та від 17.05.2024 №668-ОС в частині продовження дії контракту ОСОБА_1 понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації та на період дії воєнного стану, прийняті без достатніх на те правових підстав, а відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Стосовно вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, та зобов`язання 15 відповідача задовольнити рапорт ОСОБА_1 від 02.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану та звільнити його з військової служби, суд зазначає наступне.

Як установлено судом, підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби було прийняття начальником НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ наказу від 14.10.2023 №729-ОС, яким ОСОБА_1 продовжено дію контракту понад встановлені строки з 01.09.2023 на період дії воєнного стану, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

При цьому, за результатами розгляду цієї справи судом визнано протиправними та скасовані накази начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 14.10.2023 №729-ОС та від 17.05.2024 №668-ОС в частині продовження дії контракту ОСОБА_1 понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації та на період дії воєнного стану.

Суд констатує, що саме відповідач є суб`єктом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби за наслідком розгляду рапорту про звільнення з військової служби або надання мотивованої відмови в такому.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.80 р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо звільнення позивача з військової служби є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що оскільки наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2023 №729-ОС та від 17.05.2024 №668-ОС, на підставі якого було відмовлено у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби визнано протиправними та скасовано, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених у спірних правовідносинах прав позивача в цій частині є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби, з урахуванням висновків суду.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат сторонами не заявлено, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.10.2023 № 729-ОС (зі змінами відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 17.05.2024 № 668-ОС) в частині продовження дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану з 01.09.2023 сержанту ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 02.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

Зобов`язати НОМЕР_1 мобільний прикордонний загон Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.03.2025 про звільнення з військової служби, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова