Справа № 400/10156/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р. № 400/10156/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73008, вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, Херсонська обл., Херсонський р-н, 73028

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач) про: визнання протиправною відмову Головного управління ПФУ в Херсонській області в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди з 01.09.1979 по 01.07.1983 навчання в Нікопольському педагогічному училищі Дніпропетровської області за спеціальністю викладання праці та креслення в 4-8-х класах загальноосвітньої школи; з 17.10.1983 по 18.10.1985 проходження строкової військової служби в лавах Збройних Сил України; з 18.11.1985 по 25.08.1987 перебування на посаді тренера-викладача по волейболу Чаплинської дитячо-юнацької спортивної школи та призначити грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після досягнення 60-річного віку йому призначено пенсію за віком.Станом на час призначення пенсії позивач мав страховий стаж 44 роки 1 місяць 19 днів Позивач звертався за пенсійного органу з заявами про призначення грошової допомоги, згідно з п. 7.1. розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» однак отримав відмову у призначенні грошової допомоги, оскільки на думку відповідача, позивач працював на посаді тренера- викладача по волейболу Чаплинської дитячо - юнацької спортивної школи в період з 18.11.1985 - по 25.08.1987, тобто в установах, не передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 року №909. Вказує, що відповідач не зараховує до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.7-1 розділу розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період військової служби з 17.10.1983 по 18.10.1985. Посилається при цьому на ст..57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям тобто не застосовується до педагогічних працівників

Вважає, відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги протиправною та просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Разом з тим, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що у переліку посад, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, які дають право на тримання, грошової допомоги посада, тренер викладач по волейболу Чаплинської ДЮСШ, відсутня та враховуючи даний факт, підстав для визнання дій Управління протиправними немає, просять суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також вказує, що позивачем процедури, передбаченої нормами Порядку № 22-1, для звернення із заявами, зокрема, щодо призначення грошової допомоги, до органів Пенсійного фонду, дотримано не було, вона розглянута відповідно до Закону України Про звернення громадян. У відповідь, Головним управлінням надано інформаційний лист - роз`яснення від 28.06.2024 № 5709-4824/Д-02/8-2100/24, про обгрунтування причин, з яких позивач не має права на призначення вказаного виду грошової допомоги.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 15.01.2024 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Херсонській області, отримує пенсію за віком. Страховий стаж складає 44 роки 1 місяць 19 днів.

Протягом травня липня 2024 року звертався до Пенсійного фонду України із заявами про призначення грошової допомоги, згідно з п. 7.1. розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовило позивачу у призначенні грошової допомоги, оскільки на думку відповідача позивач працював на посаді тренера-викладача по волейболу Чаплинської дитячо-юнацької спортивної школи в період з 18.11.1985 по 25.08.1987, тобто в установах, не передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909. Також відповідач не зарахував до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.7-1 розділу розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період військової служби з 17.10.1983 по 18.10.1985. Посилається при цьому на ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям (тобто не застосовується до педагогічних працівників).

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 доповнено розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.1993 пунктом 7-1, яким передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У підпункті "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909).

Так, згідно з Переліком № 909, до посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гуртової роботи.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про освіту" Кабінетом Міністрів України 14 червня 2000 р. ухвалено постанову №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників", відповідно до якої віднесення певних посад працівників позашкільних навчальних закладів до посад педагогічних працівників передбачає поширення на них умов оплати праці, визначених чинним законодавством для працівників установ і закладів освіти.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2008 року «Про Положення про дитячо-юнацьку спортивну школу» було ухвалено внести до переліку типів позашкільних навчальних закладів та до Положення про позашкільний навчальний заклад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. № 433, а саме, пункт 1 переліку типів позашкільних навчальних закладів викласти у такій редакції: "1. Дитячо-юнацькі спортивні школи: комплексні дитячо-юнацькі спортивні школи, дитячо-юнацькі спортивні школи з видів спорту, дитячо-юнацькі спортивні школи для інвалідів, спеціалізовані дитячо-юнацькі школи олімпійського резерву, спеціалізовані дитячо-юнацькі спортивні школи для інвалідів гіаралімпійського та дефлімпійського резерву".

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік). Переліком передбачено зокрема згідно з розділом 1 «Освіта» Переліку право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, які працюють, на відповідних посадах, зокрема, в позашкільних навчальних закладах на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій студій та інших форм гурткової роботи Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» до позашкільних навчальних закладів належать дитячо-юнацькі спортивні школи.

Відповідно до п. 1 Положення про дитячо-юнацьку спортивну школу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 р. № 993 (далі Положення про ДЮСШ), дитячо-юнацька спортивна школа (далі - спортивна школа) є позашкільним навчальним закладом спортивного профілю - закладом фізичної культури і спорту, який забезпечує розвиток здібностей вихованців в обраному виді спорту, визнаному в Україні, створює необхідні умови для гармонійного виховання, фізичного розвитку, повноцінного оздоровлення, змістовного відпочинку і дозвілля дітей та молоді, самореалізації, набуття навичок здорового способу життя, підготовки спортсменів для резервного спорту.

Відповідно до п. 8 вказаного Положення про ДЮСШ спортивна школа у своїй структурі має відділення з певних видів спорту, інші підрозділи, що передбачені її статутом та відповідають меті діяльності спортивної школи. Відкриття (закриття) відділень з певних видів спорту здійснюється за рішенням засновника (власника) спортивної школи, погодженим із структурним підрозділом з фізичної культури і спорту місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм вбачається, що формою гурткової роботи в дитячо- юнацьких спортивних школах є відділення з певних видів спорту.

Відповідно до п.28 Положення про ДЮСШ учасниками навчально-тренувальної та спортивної роботи в спортивній школі є вихованці; тренери-викладачі, медичні працівники та інші фахівці; батьки або особи, що їх замінюють; директор та його заступники.

Відповідно до п. 38 Положення про ДЮСШ тренери-викладачі спортивної школи організовують і здійснюють навчально-тренувальну та спортивну роботу, несуть відповідальність перед директором за її результати та підлягають атестуванню один раз на чотири роки в порядку, визначеному Мінмолодьспортом.

Відтак з вищенаведених норм вбачається, що посада тренера-викладача по волейболу Чаплинської ДЮСШ слід віднести до категорії керівників інших форм гурткової роботи, яка передбачена Постановою № 909.

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 15.08.1983 року останній призначений на посаду вчителя праці і креслення в Первомайську середню школу Первомайського району Миколаївської області 16.10.1983 звільнений з посади за п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу. З 17.10.1983 до 18.10.1985 - проходив військову службу в рядах Радянської Армії. З 18.11.1985 до 25.08.1985 - прийнятий на посаду тренера - викладача по волейболу Чаплинської дитячо-юнацької спортивної школи. З 25.08.1987 до 09.02.2001 призначений на посаду вчителя трудового навчання Чаплинської середньої школи. З 01.09.2005 призначений на посаду вчителя трудового навчання і фізичної культури Чаплинської спеціалізованої школи №1, яку займає і на сьогоднішній день.

Відтак, суд приходить до висновку, що стаж роботи позивача з 18.11.1985 року по 25.08.1887 року - посада тренер-викладач по волейболу Чаплинської ДЮСШ має зараховуватись до стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу добувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

До закладів професійної (професійно-технічної) освіти належить, відповідно до статті 18 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", професійно-технічне училище відповідного профілю.

Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування часу навчання у професійно-технічних закладах, які не є вищими навчальними закладами, до трудового стажу, що дає право на пільги при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 348/20/17.

Після закінчення вказаного закладу професійно-технічної освіти 01,07.1983року, позивач 15.08.1983 року (тобто в строк, що не перевищує 3 місяців) був призначений на посаду вчителя праці і креслення в Первомайську середню школу Первомайського району Миколаївської області, тому до спеціального стажу ОСОБА_1 необхідно зарахувати період навчання з 01.09.1979 -01.07.1983 (3 роки 10 місяців 1 день).

Також відповідачем безпідставно не було зараховано до спеціального стажу позивача період проходження ним строкової військової служби - 17.10.1983 - 18.10.1985 (2 роки 2 дні).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. В примітці 3 до цього Переліку визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом «г» пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти. Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 01 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 310/8663/18, яку суд враховує при розгляді даної справи відповідно до частини 5статті 242 КАС України.

Таким чином період перебування позивача в лавах Збройних Сил СРСР підлягає зарахуванню до пільгового стажу для призначення грошової допомоги.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.4 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, порушене право ОСОБА_1 , підлягає захисту шляхом визнання протиправною відмову Головного управління в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання вчинити дій щодо зарахування в стаж роботи періоди з 01.09.1979 по 01.07.1983 навчання в Нікопольському педагогічному училищі Дніпропетровської області за спеціальністю викладання праці та креслення в 4-8-х класах загальноосвітньої школи; з 17.10.1983 по 18.10.1985 проходження строкової військової служби в лавах Збройних Сил України; з 18.11.1985 по 25.08.1987 перебування на посаді тренера-викладача по волейболу Чаплинської дитячо-юнацької спортивної школи, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги згідно з п.7.1. розділу XV ЗУ «Про загальноообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на таке, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав свого процесуального обов`язку та підтвердив правомірності оспорюваних дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтвердженні належними та допустимими доказами. Відтак, позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73008 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м.Херсон, 73008, ідентифікаційний код 21295057) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди з 01.09.1979 по 01.07.1983 навчання в Нікопольському педагогічному училищі Дніпропетровської області за спеціальністю викладання праці та креслення в 4-8-х класах загальноосвітньої школи з 17.10.1983 по 18.10.1985 проходження строкової військової служби в лавах Збройних Сил України з 18.11.1985 по 25.08.1987 перебування на посаді тренера-викладача по волейболу Чаплинської дитячо-юнацької спортивної школи та призначити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73008 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко