Справа № 420/20173/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20173/25

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

повний текст судового рішення

складено 07.07.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.01.2015 до 21.06.2017,-

В С Т А Н О В И В:

24.06.2025 позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року за період з 30.01.2015 по 21.06.2017 включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.01.2015 по 21.06.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 07.07.2025 Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та повернув позивачу позовну заяву.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі №420/20173/25, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та про порушення норм процесуального права, оскільки наведені ним причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом є поважними, адже він є діючим військовослужбовцем. Також апелянт вказує на незастосування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, за якою положення статті 233 КЗпП України у редакції до 19.07.2022, не мають зворотної дії у часі.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що предметом спору в цій справі є правовідносини які виникли між учасниками справи в період часу з 30.01.2015 по 21.06.2017 з питання індексації грошового забезпечення позивача. При цьому позовна заява була подана 24.06.2025.

Відповідно до матеріалів справи, до позовної заяви була додана заява про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Проте, у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження того, що існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися, та відсутністю в позовній заяві посилань на наявність таких обставин та не подання заяви про поновлення строку звернення, із зазначенням поважних причин порушення строку звернення до суду з адміністративним позовом, ухвалою суду першої інстанції від 30.06.2025 позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для порушення питання щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

У встановлений судом першої інстанції строк, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, але ухвалою від 07.07.2025 Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду та повернув позивачеві його позовну заяву.

Постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, заявив позовні вимоги за період з 30.01.2015 по 21.06.2017 та звернувся з позовом до суду 24.06.2025, але не навів обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного подання позову, а наведені обставини не є поважними.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Апеляційний суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються оплати праці апелянта (індексації грошового забезпечення) в період з 30.01.2015 по 21.06.2017, під час проходження військової служби у військових частинах НОМЕР_2 (дата звільнення 21.10.2016) та А398 (дата звільнення 21.06.2017), які є діючими на час звернення до суду та які перебувають у прямому підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

У спірний період була чинною частина 2 статті 233 КЗпП України (чинна до 19.07.2022), відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

На час звернення до суду з адміністративним позовом частина 2 статті 233 КЗпП України (чинна після 19.07.2022) встановлювала, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Апеляційний суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.03.2025 по справі №460/21394/23 здійснив відступ від висновків, викладених колегіями суддів ВП КАС ВС у постановах від 29.01.2025 у справі №500/6880/23, від 28.08.2024 у справі №580/9690/23,від 23.01.2025 у справі №400/4829/24 та від 20.11.2023 року у справі №160/5468/23, а також у постанові від 12.09.2024 у справі №200/5637/23, та вислови правовий висновок, який полягає у тому, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії ст. 233 КЗпП, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії ст. 233 КЗпП, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням ст. 233 КЗпП (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми ст. 233 КЗпП (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

Отже, оскільки в цій справі спірні правовідносини мають місце до 19.07.2022 то вони підлягають правовому регулюванню згідно з положенням ст. 233 КЗпП (у редакції чинній до внесення змін Законом №2352-ХІ від 01.07.2022), тобто звернення з такими позовними вимога не обмежене строками.

За наведених обставин, апеляційний суд зійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені в цій справі, не обмежені строком звернення, а тому відсутній факт пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 242, 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року скасувати.

Справу №420/20173/25 направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія