Справа № 300/6467/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2025 р. справа № 300/6467/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання дій протиправними щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди з лютого по липень 2024 у розмірі 100 000,00 грн. за участь у бойових діях з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду з лютого по липень 2024 у розмірі 100 000,00 грн. за участь у бойових діях з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до бойового розпорядження ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2024 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо з районах їх здійснення та виконував бойові завдання. Відтак набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Вважає невиплату за період з лютого по липень 2024 року збільшеної додаткової винагороди протиправною. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов згідно якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно до наказу командира військової частини позивач приступив до виконання обов`язків за посадою водій-електрик відділення управління командира батареї 2 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону, відповідно до обов`язків якого не передбачене вогневе ураження противника у складі підрозділу(засобу) артилерії. Вказав, що позивач знаходиться в районі виконання бойових завдань і виконує спеціальні бойові завдання згідно із переліком, затвердженим Міністерством оборони України під грифом ДСК на підставі пункту 2-1, постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, йому виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн. пропорційно дням виконання завдань які входять до вищезазначеного переліку згідно з посадовими інструкціями та обов`язками позивача. Зауважує, що позивач помилково стверджує про наявність у нього підстав на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 грн. пропорційно дням виконання вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.
Ухвалою суду від 23.04.2025 витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії бойових розпоряджень, витягів з журналу бойових дій ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 01.08.2024.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням норм матеріального права, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення управління командира батареї 2 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону.
Позивач зазначив, що відповідно до бойового розпорядження ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2024 №671т/ОКП він бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо з районах їх здійснення та виконує бойові завдання. Однак, з лютого 2024, він як інші військовослужбовці, маючи право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 16, отримує її у заниженому розмірі 30 000,00 грн.
24.04.2024 військовослужбовцями подано колективне звернення до Президента України та Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в повному обсязі у розмірі до 100 000,00 грн, з урахуванням фактично виплачених сум.
Листом від 11.05.2024 відповідач повідомив, що позивачу за спірний період встановлена виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, оскільки він здійснював завдання з охорони військових об`єктів, логістичного забезпечення, забезпечення зв`язку, а не виконував бойові завдання в районі ведення бойових дій.
Таку бездіяльність щодо виплати належної додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за спірний період позивач вважає протиправною.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, з урахуванням фактичних обставин справи та норм матеріального права, які їх регулюють, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
Пунктом 2 постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується:
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;
одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі командир).
Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Суд зазначає, що У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України, які затверджені Парламентом, воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
В подальшому до постанови КМУ №168 від 28.02.22 вносились зміни, проте у період спірних правовідносин по відношенню до військовослужбовців ЗС України такі зміни не мали впливу на порядок та розміри виплати додаткової винагороди.
Отже, відповідно до пункту 1 постанови КМУ №168 підставою для виплати військовослужбовцям ЗС України додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень є те, що військовослужбовці: 1) беруть безпосередню участь у бойових діях; 2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн.
Телеграмою Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 абзацом 3 пункту 3 якого встановлювалось, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: 1. бойовий наказ (бойове розпорядження); 2. журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3. рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно із пунктом 2-1, постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 № 168, встановлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту; порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.
Також, статтею 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначені винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану (особливого періоду).
Так, на період дії воєнного стану (особливого періоду): а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України; б) військовослужбовцям виплачується винагорода за знищене (захоплене) озброєння та військову, бойову (спеціальну, спеціалізовану) техніку противника у розмірах від чотирьох до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до XXXIV розділу про Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а саме пунктом 2 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах:
100 000,00 гривень тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
- на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
- з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
30 000,00 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
- з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
- з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які
покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);
Як зазначено судом, позивач з 30.06.2023 проходить військову службу на посаді водія-електрика відділення управління командира батареї 2 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону.
Відповідно до витягу з журналу бойових дій 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , інвентарний №22т від 01.07.2023, №34/рз від 07.06.2024 протягом періоду з 01.02.2024 по 31.07.2024 відповідно до бойового розпорядження командира 2командувача ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 №116/1/5858т від 22.11.2023, БН командира АР командувача ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 №812/окп/дск від 01.12.2023, БН командира 2/43 оабр №140 від 01.12.2023 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону безпосередньо приймала участь у бойових діях та виконував бойові (службові) завдання в районі населений пунктів: Федорівка, Рай-Олександрівка, Семенівка, Краматорський район, Донецька область.
Відповідачем надано суду витяги із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за період з 01.02.2024 по 31.07.2023, згідно яких позивач у вказаний період відповідно до вищевказаних бойового розпорядження та бойового наказу здійснював заходи із всебічного забезпечення ведення бойових дій у районах ведення бойових завдань: Донецька область, Краматорський район, Краматорська громада, Миколаївська селищна територіальна громада; Соледар, Бахмутський район, Донецька область, на підставі рапортів поданих безпосереднім командиром від 20.03.2024, 22.04.2024, 17.05.2024, 08.06.2024, 19.07.2024, 05.08.2024.
Згідно вказаних наказів позивача включено у список особового складу для виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі в таких діях та заходах.
При цьому відповідно до наданих суду рапортів від 20.03.2024, 22.04.2024, 17.05.2024, 08.06.2024, 19.07.2024, 05.08.2024 командира 2 самохідного дивізіону, ОСОБА_1 у період з 01.02.2024 по 31.07.2024 у районах виконання бойових завдань: Донецька область, Краматорський район, Краматорська громада, Миколаївська селищна територіальна громада та Донецька область, Бахмутський район, Соледарська міська громада здійснював заходи з вогневого ураження противника у складі підрозділу артилерії на підставі бойового розпорядження командира 2командувача ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 №116/1/5858т від 22.11.2023, БН командира АР командувача ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 №812/окп/дск від 01.12.2023, БН командира 2/43 оабр №140 від 01.12.2023 (а.с. 104-123).
Суд зазначає, що вищенаведені матеріали підтверджують безпосередню участь у бойових діях згідно бойових наказів та розпоряджень, а саме - здійсненні заходів з вогневого ураження противника у складі підрозділу артилерії, а тому посилання відповідача про нездійснення таких заходів позивачем у спірний період є безпідставними.
Відповідно до наказів Головнокомандувача ЗС України вказані вище райони визначено як райони ведення воєнних (бойових) дій.
Таким чином зазначеними рапортами та витягом з журналу бойових дій чітко підтверджується участь позивача у бойових діях та у районах ведення воєнних (бойових) дій.
При цьому, у вказаних документах зазначено також підстави їх видачі, зокрема: номери бойових розпоряджень командувача ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 та БП командира 2/43 оабр, рапорти командира, а також журналів бойових дій (а.с. 104-123).
Вказане, в свою чергу спростовує, доводи відповідача про виконання позивачем завдань виключно з обов`язків з охорони військових об`єктів, логістичного забезпечення, забезпечення зв`язку.
Відображення у витягах із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за період з 01.02.2024 по 31.07.2023, згідно яких позивач у вказаний період відповідно до вищевказаних бойового розпорядження та бойового наказу здійснював заходи із всебічного забезпечення ведення бойових дій за що передбачена додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн. є безпідставним та суперечить поданим рапортам командира
Відтак позивачем підтверджено право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі в таких діях та заходах.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів у правомірність своїх дій, натомість позивачем повністю доведено обставини на які він посилався у позовній заяві.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.02.2024 по 31.07.2024 є протиправними, а тому слід зобов`язати відповідача виплатити додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.02.2024 по 31.07.2024.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтовані та правомірні, тому позов слід задовольнити повністю.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень. з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.02.2024 по 31.07.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.02.2024 по 31.07.2024.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: військова частина НОМЕР_1 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.