Справа № 240/19728/25
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19728/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

21 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось в Житомирський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 28.07.2025 року у виконавчому провадженні (далі - ВП) № 77878069 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 року у справі № 240/33116/23 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати з 01.11.2023 пенсії по інвалідності у розмірі, визначеному ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності у розмірі, визначеному ч. 3 ст. 54 вказаного Закону, що дорівнює 8 мінімальних пенсій за віком щомісячно.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 року рішення суду першої інстанції від 01.05.2024 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії передбаченої статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 01.11.2023 року.

Постанова набрала законної сили 06.01.2025 року.

31.03.2025 року видано виконавчий лист № 12728 2025 р. на виконання судової постанови, який стягувачем пред`явлено до виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2025 року відкрито виконавче провадження № 77878069 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 240/33116/23 та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

В зв`язку з невиконанням пенсійним органом цієї постанови у встановлений строк головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Катериною Пономарьовою було направлено вимогу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області про необхідність виконання судового рішення у 10-денний строк з моменту отримання цієї вимоги.

Розглянувши вимогу державного виконавця, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом № 0600-0307-5/51301 від 06.06.2025 року повідомило, що в результаті перерахунку на виконання постанови апеляційного адміністративного суду за період з 01.11.2024 по 31.03.2025 року нарахована доплата до пенсії в сумі 116189,87 грн., а з 01.04.2025 року виплата пенсії здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду. Повідомило про те, що станом на день складення цього листа в зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного фінансування пенсійним органом здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів, які набрали чинності по 19.11.2020 року.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, в липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на бездіяльність виконавця при виконанні судового рішення у справі № 240/33116/23.

28.07.2025 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Київ) Корнєєвим М.М. було винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

При винесенні цієї постанови виконавцем було встановлено, що судове рішення боржником не виконане без поважних причин, а перерахунок пенсії з 01.11.2023 року проведено не в розмірі, визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати розміру восьми мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, а в значно менших розмірах.

Не погоджуючись із цією постановою боржник (позивач у справі) звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За правилами статті 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII).

В силу пунктів 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIIІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведених норм, правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Водночас, така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 року у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин - наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Перевіряючи наявність підстав для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 28.07.2025 року про накладення штрафу у ВП 77878069 про застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №240/33116/23, слід зазначити таке.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Отже, боржник зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань, вказаних в його резолютивній частині та враховувати при цьому висновки суду, зазначені в його мотивувальній частині, оскільки саме вона містить усі обставини справи та мотиви, з яких суд виходив при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права.

Як зазначалося вище, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 року у справі №240/33116/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів, з 01 листопада 2023 року.

Вказане свідчить, що розмір присудженої ОСОБА_1 пенсії є змінним, та залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Частиною 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до статті 7 Закону України від 03.11.2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2023 року становив 2093 гривні.

Положеннями статті 7 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становив 2361 гривні.

Таким чином, у 2023 році мінімальний розмір пенсії за віком становив 2093 гривень, а у 2024 році - 2361 гривень.

Зміна на підставі Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік розміру мінімальної пенсії за віком є обставиною, з якою пов`язана зміна розміру пенсії, який суд зобов`язав виплачувати ОСОБА_1 на виконання постанови від 06.01.2025 року у справі № 240/33116/23.

Враховуючи, що судом при вирішенні справи в резолютивній частині рішення було чітко встановлено розрахункову величину, з якої має перераховуватись пенсія, зміна мінімальної пенсії за віком у кожному році тягне за собою обов`язок боржника перераховувати та виплачувати стягувачу пенсію, передбачену статтею 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням таких змін.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання постанови суду апеляційної інстанції від 06.01.2025 року у справі №240/33116/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії. Розмір перерахованої пенсії склав 17263,76 грн., з яких 16744,00 грн. (2093,00 грн. х 8 = 16744,00 грн.) - розмір пенсії по статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, за період з 01.11.2024 по 31.03.2025 ОСОБА_1 була нарахована доплата до пенсії в розмірі 116189,87 грн.

Позивач не заперечує, що під час визначення належної стягувачу пенсії, Головне управління застосувало показник мінімальної пенсії за віком в розмірі 2093,00 грн., тобто показник, встановлений станом на 2023 рік. Хоча фактично, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за період з 01.11.2023 по 31.12.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області дійсно мало застосовувати показник мінімальної пенсії за віком в розмірі 2093,00 грн. Разом з тим, при нарахуванні стягувачу пенсії за період з 01.01.2024 року мав застосовуватись показник, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", оскільки за постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі №240/33116/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було зобов`язано перераховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у порядку статті 54 Закону №796-ХІІ з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком на відповідний рік.

Враховуючи, що пенсія носить не разовий, а постійний характер, саме тому у резолютивній частині вказаного судового рішення не встановлено кінцевої дати проведення такого нарахування й виплати та застосовано вираз "в розмірі восьми мінімальних пенсії за віком, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно ", а не зазначено конкретного Закону.

Враховуючи підтверджений в ході судового розгляду факт неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області зміни на відповідний рік розміру мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що державним виконавцем був зроблений обґрунтований висновок про неналежне виконання боржником судового рішення у справі № 240/33116/23 без поважних на те причин.

Таким чином, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 28.07.2025 року у ВП № 77878069 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу за невиконання судового рішення у справі №240/33116/23 винесена за наявності законодавчо визначених підстав для її прийняття.

Відтак, суд вважає правомірним застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафної санкції за невиконання рішення суду у справі №240/33116/23, у зв`язку з чим дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови від 28.07.2025 року про накладення штрафу у ВП №77878069.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 жовтня 2025 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.