Справа № 400/10154/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 р. № 400/10154/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ,
провизнання неправомірним та скасування рішення від 22.08.2025 № 52, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач) про:

визнання неправомірним та скасування рішення відповідача від 22.08.2025 № 52 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності, призначену згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу»;

зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби період роботи з 04.07.2001 по 20.11.2016 в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Миколаєва та повторно розглянути заяву від 14.08.2025 про призначення пенсії за віком, як державному службовцю, за нормами Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, призначену згідно із Законом № 1058-IV. З 1993 по 2015 роки позивачка обіймала посади, які дають право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу». 14.08.2025 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перехід на пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням відповідача від 22.08.2025 № 52 їй було відмовлено в переведені з пенсії за віком на пенсію за віком державного службовця у зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016 у неї був відсутній 20-річний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. На переконання позивачки, вказане рішення є неправомірним, оскільки відповідач протиправно не зарахував до її стажу державної служби період її роботи з 04.07.2001 по 20.11.2006 у Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Миколаєва на посадах, віднесених до категорії посадових осіб місцевого самоврядування.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (без виклику сторін у судове засідання).

Позовна заява та ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 про відкриття провадження надіслані відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримана ним відповідно 23.09.2025 і 24.09.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач правом на подачу відзиву у встановлений судом строк не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із записами №№ 2, 6, 8-15 трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 06.06.1980, позивачка обіймала посади:

з 03.01.2001 по 30.06.2002 спеціаліста 1 категорії відділу соціальних гарантій та компенсацій Управління праці та соціального захисту Ленінського виконкому;

з 01.07.2002 по 11.07.2002 спеціаліста 1 категорії відділу інженерно-технічного обслуговування Управління праці та соціального захисту Ленінського виконкому;

з 12.07.2002 по 04.05.2005 спеціаліста 1 категорії відділу інженерно-технічного обслуговування (відділ автоматизованої обробки інформації та господарського забезпечення) Управління праці та соціального захисту адміністрації Ленінського району;

з 05.05.2005 по 31.10.2006 спеціаліста 1 категорії відділу автоматизованої обробки інформації та господарського забезпечення Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради;

з 01.11.2006 по 20.11.2006 головного спеціаліста відділу соціальних виплат управління соціальних виплат і компенсації Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення Ленінського району.

Присягу посадової особи місцевого самоврядування прийняла 31.08.2001 (запис № 5 її трудової книжки).

14.08.2025 позивачка подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заяву щодо переводу пенсії за віком, призначеної за Законом № 1058-IV, на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Станом на дату звернення вона отримувала пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке 22.08.2025 прийняло рішення від № 52 (далі Рішення від 22.08.2025), яким відмовлено позивачці в переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Вказана відмова аргументована тим, що станом на 01.05.2016 її стаж державної служби, який враховується для призначення пенсії державного службовця, становить менше 20 років, а саме: 16 років 9 місяців 22 дні. Крім того, 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Відповідно посади, які позивачка займала з 04.07.2001 по 20.11.2006 віднесені до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад, державних службовців. Тому підстав для зарахування цих періодів до стажу державної служби нема.

Не погоджуючись з таким рішенням органу Пенсійного фонду України, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, жінки, які станом на 01.05.2016 мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, мають право на одержання пенсії державних службовців не залежно від місця роботи на час досягнення віку і наявності страхового стажу, встановлених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 в справі № 295/16375/16-а, від 17.05.2021 у справі № 607/5615/17 та від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.

Згідно з частиною третьою статті 46 Закону № 889-VIII порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховувався до стажу державної служби до 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283).

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до частини першої статті 2 якого посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Пунктом 4 Порядку № 283 встановлено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Відтак період роботи особи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 30.04.2016 включно підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 19.03.2019 року у справі №357/1457/17, від 17.05.2021 у справі № 607/5615/17 та від 11.04.2023 № 1.380.2019.003855.

Суд встановив, що відповідно до записів № 2, 5, 6, 8-15 трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 06.06.1980, позивачка працювала з 03.01.2001 по 20.11.2006 на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме: спеціалістом 1 категорії відділу соціальних гарантій та компенсацій Управління праці та соціального захисту Ленінського виконкому,

спеціалістом 1 категорії відділу інженерно-технічного обслуговування Управління праці та соціального захисту Ленінського виконкому, спеціалістом 1 категорії відділу інженерно-технічного обслуговування (відділ автоматизованої обробки інформації та господарського забезпечення) Управління праці та соціального захисту адміністрації Ленінського району, спеціалістом 1 категорії відділу автоматизованої обробки інформації та господарського забезпечення Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, головним спеціалістом відділу соціальних виплат управління соціальних виплат і компенсації Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення Ленінського району. Присягу посадової особи місцевого самоврядування прийняла 31.08.2001.

Відповідно до абзаців восьмого і дев`ятого частини першої статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посади головного спеціаліста та спеціаліста віднесені до шостої та сьомої категорії посад в органах місцевого самоврядування відповідно.

Отож періоди роботи позивачки з 04.07.2001 по 20.11.2006 включно підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Тому суд відхилив як необґрунтовані твердження відповідача, зазначені ним в оскаржуваному рішенні про те, що періоди служби позивачки в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 20.11.2006 не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, Рішення від 22.08.2025 є протиправним і відповідач зобов`язаний був врахувати при розгляді заяви позивачки про переведення її на пенсію державного службовця до стажу державної служби періоди роботи з 04.07.2001 по 20.11.2006, що становить 5 років 05 місяців 17 днів.

Позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Що стосується належного відповідача за позовними вимогами про зарахування відповідних періодів до стажу державної служби позивачки і повторного розгляду її заяви, суд врахував таке.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Таким чином, повноваження щодо зарахування стажу та розгляду заяви особи про призначення пенсії належать тому органу Пенсійного фонду України, який визначений за принципом екстериторіальності.

У зв`язку з тим, що розгляд заяви позивачки від 14.08.2025 про призначення / перерахунок пенсії за екстериторіальним принципом здійснило Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, тому саме воно є належним відповідачем щодо позовних вимог про зарахування відповідних періодів до стажу державної служби позивачки.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією до платіжної інструкції від 18.09.2025 № 1.314409279.1 підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.08.2025 № 52.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , який враховується для призначення пенсії державного службовця, період її роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 20.11.2016.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.08.2025 про призначення їй пенсії за віком державного службовця з урахуванням правової оцінки, наданою судом у цьому рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

8. Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4 м. Ужгород, Ужгородський район, Закарпатська область, 88000; ).

9. Повний текст рішення суду складений 20.10.2025.

Суддя В.Г.Ярощук