Справа № 400/5966/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р. № 400/5966/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., при секретарі судового засідання Друца Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомвійськової частини НОМЕР_1 , ,
до відповідачаОСОБА_1 , ,
простягнення 38754,39 грн,

За участю:

представника позивача Галушка Григорія Миколайовича

представника відповідача Короля Павла Васильовича

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 38754,39 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної з його вини державі в особі позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 24.01.2023 по 15.12.2023 відповідач проходив військову службу у позивача. Згідно з пунктом 7 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2025 № 1611 «Про результати службового розслідування» (далі Наказ № 1161) відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі в розмірі 38754,39 грн, що виразилося у переплаті грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , що виникла у період з 19.08.2023 по 04.11.2023. У зв`язку зі звільненням відповідача з військової служби та виключенням зі списків особового складу відповідача з 15.12.2023 він не відшкодував вищевказану майнову шкоду. З метою добровільного відшкодування шкоди позивач двічі направляв на адресу відповідача вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, остання з яких отримана ним 28.05.2025.

У відзиві на позовну заяву від 19.06.2025 позивач заперечив проти позову і просив залишити позовні вимоги без задоволення. Відзив аргументовано тим, що з 24.01.2023 по 02.06.2023 солдат ОСОБА_2 дійсно перебував у його прямій підлеглості. У червні 2023 року відповідача на підставі усного наказа командира батальйону було переведено на іншу посаду і вищевказаний солдат уже не перебував у його підпорядкуванні. Тому переплата грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_2 у розмірі 38754,39 грн не могла виникнути унаслідок яких-небудь дій (бездіяльності). Крім цього, відповідач закцентував увагу на тому, що він був позбавлений можливості ознайомитися із початком службового розслідування, його предметом і висновками, оскільки позивач не відбирав у нього пояснення, зокрема за допомогою технічних засобів, хоча мав таку доконану можливість. Також на момент звільнення з військової служби 15.12.2023 відповідач не мав жодних заборгованостей перед позивачем, що підтверджується підписаним усіма підрозділами позивача обхідного листа відповідача.

У відповіді на відзив від 24.06.2025 позивач підтримав свої позовні вимоги, додатково звернувши увагу на те, що доводи відповідача про видачу «усного» наказа не підтверджуються ні фактом здачі-прийняття відповідних посад (рапорти про приймання / завдання посад), ні показаннями свідків тощо. Позивач заперечив саму можливість прийняття «усних» наказів по стройовій частині, зокрема, і неуповноваженими посадовими особами. Як вбачається з матеріалів службового розслідування відповідач всупереч обов`язкам військової служби не доповів у встановленому порядку про неповернення з лікування (самовільне залишення військової частини) військовослужбовця ввіреного йому взводу, що мало наслідком безпідставне нарахування та виплату грошового забезпечення без належних правових підстав. Крім того, згідно з актом від 07.04.2025 відповідач відмовився надавати пояснення з питання, яке було предметом службового розслідування. Що стосується обхідного листа при звільненні відповідача, на думку позивача, доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки під час проходження процедури звільнення з військової служби командуванню військової частини не було відомо про факт заподіяння з його вини матеріальної шкоди, оскільки такий був установлений вже після його звільнення.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Натомість 25.06.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшов зустрічний позов від 24.06.2025, в якому він просив суд визнати протиправними та скасувати пункт 7 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2025 № 1611 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі 38754,39 гривні. Зустрічний адміністративний позов умотивовано тими ж обставинами, що і відзив на позовну заяву від 19.06.2025. Поряд з цим, відповідач додатково повідомив, що 07.04.2025 дійсно відбувся телефонний діалог між ним та представником позивача, в якому він надав пояснення аналогічні тим, які він навів у зустрічному позові та у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву від 24.07.2025 позивач заперечив проти зустрічного позову і просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі, навівши ті ж самі аргументи, що були ним зазначені у відповіді на відзив від 24.06.2025. Крім цього, він вважає, що представник відповідача у зустрічному адміністративному позові в частині зменшення розміру матеріальної відповідальності шляхом накладення її на інших військовослужбовців намагається здійснити підміну понять, а саме: «солідарна матеріальна відповідальність» і «зменшення розміру преміювання, у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення.»

У відповіді на відзив від 30.07.2025 відповідач зазначив, що доводи та міркування позивача ніяким чином не спростовуються ті ключові аргументи та переконання, на яких ґрунтується правова позиція відповідача за зустрічним позовом. Більше того, в службовому розслідуванні не конкретизована поглиблена ступінь вини відповідача порівняно з іншими посадовими особами відповідача, які за результатами розслідування також визнані винними у необґрунтованій витраті коштів позивача на грошове забезпечення ОСОБА_2

04.08.2025 позивач подав до Миколаївського окружного адміністративного суду заперечення (на відповідь на відзив), у яких наголосив на тому, що твердження представника відповідача, що «… військова частина, …, має практичну можливість надати суду лише ті документи, які на її думку, як найвигідніше сприяють її в досягненні правового результату, задля якого було ініційований дійсний судовий розгляд» є лише припущенням. Абсурдно вимагати від суб`єкта владних повноважень надання доказів, які в нього відсутні, лише на тій підставі, що в адміністративних справах тягар доказування лежить на суб`єкті владних повноважень.

11.06.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.06.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача від 21.06.2025 про повернення відзиву на позовну заяву відповідача від 19.06.2025 без розгляду, у задоволенні якого ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 відмовлено.

25.06.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшов зустрічний позов від 24.06.2025.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 прийнято зустрічний позов, об`єднано первісний і зустрічний позов в одне провадження, перейдено до розгляду справи № 400/5966/25 за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання.

26.08.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про витребування у позивача доказів.

22.09.2025 відповідач подав частину витребуваних у нього доказів. Не було надано суду такі витребувані докази:

копію наказа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про призначення ОСОБА_1 на посаду командира 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

копія наказа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про виключення солдата ОСОБА_2 з списків особового складу та грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;

копію (витяг) рапорту помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого 12.03.2025 за вхідним № 13509, в частині, що стосується проведення службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 ;

копії рапортів (не менше трьох) військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які були подані по команді ОСОБА_1 , як безпосередньому їхньому командиру (начальнику), у період з 19.08.2023 по 15.12.2023.

Про причини їх неподання представник позивача надав 23.09.2025 пояснення у підготовчому засіданні. 23.09.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про надання позивачу додаткового часу для подання витребуваних доказів (протокол судового засідання в режимі конференції від 23.09.2025 № 5162587).

21.10.2025 позивач подав до суду частину витребуваних доказів, а щодо ненаданих надав пояснення.

21.10.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та на підставі письмової згоди усіх учасників справи та про її розгляд по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання (протокол судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку від 21.10.2025 № 5314555).

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2023 № 8 позивача призначено з 24.01.2023 на посаду командира 3 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У доповідній записці начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2025 (вх. від 20.10.2025 № 59239) зазначено, що у жовтні 2023 року відбулась зміна нумерації рот на наскрізну. Зміна нумерації роти є адміністративною дією, що не впливає на військово-облікову спеціальність, посадовий оклад, тарифний розряд, права, посадові обов`язки чи юридичний статус військовослужбовця. Підтверджено, що відповідач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 24.01.2023 по 15.12.2023 на посаді командира 3 механізованого взводу 1 (4) механізованої роботи механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказа командира військової частини (по стройовій частині) від 15.12.2023 № 346 позивача звільнено з військової служби в запас з посади командира 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та з 15.12.2023 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Обхідний лист відповідача за посадою командира 3 взводу 4 роти 2 механізованого батальйону підписаний у грудні 2023 року всіма передбаченими у ньому посадовими особами позивача.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.01.2023 № 9 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду електрика-дизеліста польової лазні взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

31.12.2024 начальник фінансово-економічної служби головний бухгалтер військової частини НОМЕР_1 подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про призначення службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023, до якого було додано Довідку-розрахунок переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023.

У Довідці-розрахунку від 14.04.2025 переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023 зазначено, що розмір переплати становить 38754,39 гривні.

Згідно з підпунктом 6.3 пункту 6 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.01.2025 № 4 «Про результати службового розслідування» начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 наказано у разі переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , ініціювати проведення відповідного службового розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.01.2025 № 15 «Про призначення службового розслідування» призначено службові розслідування, зокрема за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 29 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.02.2025 № 227 «Про перепризначення виконавців службових розслідувань» наказано провести службове розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 265 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.03.2025 № 435 «Про перепризначення виконавців службових розслідувань» наказано провести службове розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення.

В Акті про відмову надавати пояснення від 07.04.2025 зазначено, що відповідач відмовився надавати пояснення, мотивуючи це тим, що він звільнився з лав Збройних Сил України, вже цивільна особа та пройшло майже півтора року з того часу, і він нічого не пам`ятає. У вказаному Акті відсутній підпис військовослужбовця, який проводив з відповідачем відповідну телефонну розмову.

За результатами службового розслідування було складено Акт службового розслідування від 10.04.2025, згідно з яким запропоновано притягнути відповідача до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у розмірі 38754,39 грн, що виразилось у переплаті грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , яка виникла за період з 19.08.2023 по 04.11.2023.

Відповідно до пункту 7 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2025 № 1611 «Про результати службового розслідування» відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у розмірі 38754,39 грн, що виразилось у переплаті грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , яка виникла за період з 19.08.2023 по 04.11.2023.

Позивач надіслав відповідачу вимогу від 12.05.2025 № 11225 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі в особі військової частини НОМЕР_1 на суму 38754,39 грн не пізніше 22.05.2025, яку він згідно описом вкладення у цінний лист від 13.05.2025 та відстеженням поштового відправлення № 933 отримав 28.05.2025. До цієї вимоги було додано витяг з Наказу № 1611 та копію Довідки-розрахунку від 14.04.2025 переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023.

07.06.2025 позивач надіслав відповідачу повторну вимогу від 07.06.2025 № 13345, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 07.06.2025 та накладною від 07.06.2025 № 933.

З метою відшкодування завданої відповідачем шкоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 813/1045/18 сформовано правовий висновку, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у цій справі щодо відшкодування державі в особі відповідної військової частини шкоди, завданої особою шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, оскільки предметом у цій справі є відшкодування відповідачем майнової шкоди суб`єкту владних повноважень (військовій частині), тому вона належить до юрисдикції адміністративних судів.

Що стосується безпосередньо спірних правовідносин, то суд зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 160-ІХ (у редакції, чинній до 09.05.2025) порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Пунктом 7 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608), встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Отже, військовослужбовець може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного з дотриманням вимог Закону № 160-ІХ і Порядку № 608.

Абзацом першим частини другої статті 8 Закону № 160-ІХ передбачено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною шостою статті 8 Закону № 160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).

Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додається всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VIII Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Суд встановив, що 31.12.2024 начальник фінансово-економічної служби головний бухгалтер військової частини НОМЕР_1 подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про призначення службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023, до якого було додано Довідку-розрахунок переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023.

В наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.01.2025 № 15 «Про призначення службового розслідування» вказано підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначено посадова особа, якій доручено його проведення.

Отже, службове розслідування призначено з дотриманням вимог законодавства.

Натомість наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.02.2025 № 227 «Про перепризначення виконавців службових розслідувань» і від 14.03.2025 № 435 «Про перепризначення виконавців службових розслідувань» було перепризначено службове розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 .

Вище наведені накази про перепризначення службового розслідування приймались командиром військової частини НОМЕР_1 після спливу місячного строку після прийняття відповідного наказу про призначення (перепризначення) службового розслідування.

Причиною перепризначення службового розслідування слугувало незавершення його проведення військовослужбовцем, якому було наказано їх провести, що підтверджується, зокрема, рапортом помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної служби від 12.03.2025 вх. № 13509.

За результатами службового розслідування було складено Акт службового розслідування від 07.04.2025.

Таким чином, загальний строк службового розслідування становив 3 місяці 5 днів, що перевищує більш чим на один місяць граничний строк проведення службового розслідування, встановлений пунктом 13 розділу ІІІ Порядку № 608.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем при проведенні службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 608.

Що стосується безпосередньо встановленого в Акті службового розслідування від 07.04.2025 факту завдання відповідачем шкоди державі, то суд зазначає таке.

31.12.2024 начальник фінансово-економічної служби головний бухгалтер військової частини НОМЕР_1 подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про призначення службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023, до якого було додано Довідку-розрахунок переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023.

У Довідці-розрахунку від 14.04.2025 переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 з 19.08.2023 зазначено, що розмір переплати становить 38754,39 гривні.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.01.2023 № 9 солдата Глушака призначено на посаду електрика-дизеліста польової лазні взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Доказів призначення (переведення) солдата ОСОБА_2 на посаду у 3 механізований взвод 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Поряд з цим, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2023 № 8 позивача призначено з 24.01.2023 на посаду командира 3 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У військовому квитку відповідача відсутні будь-які записи щодо переведення його у період 24.01.2023 по 15.12.2023 (день виключення зі списків особового складу позивача) на іншу посаду у військовій частині НОМЕР_1 .

У доповідній записці начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2025 (вх. від 20.10.2025 № 59239) зазначено, що у жовтні 2023 року відбулась зміна нумерації рот на наскрізну. Зміна нумерації роти є адміністративною дією, що не впливає на військово-облікову спеціальність, посадовий оклад, тарифний розряд, права, посадові обов`язки чи юридичний статус військовослужбовця. Підтверджено, що відповідач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 24.01.2023 по 15.12.2023 на посаді командира 3 механізованого взводу 1 (4) механізованої роботи механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Будь-яких документів щодо зміни нумерації рот, зокрема копію штатного розпису (змін до штатного розпису) військової частини НОМЕР_1 , які відображали б ці зміни, відповідач до суду не надав.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджуються факти проходження військової служби у 4 механізованій роті НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ні солдата ОСОБА_2 , ні старшого лейтенанта ОСОБА_1 ., а отже, що солдат ОСОБА_2 був у підпорядкуванні відповідача.

Як наслідок, бездіяльність відповідача щодо неподання у встановленому порядку рапорту щодо неповернення з лікування 19.08.2023 солдатом ОСОБА_2 не є протиправною, оскільки у нього був відсутній такий обов`язок.

Таким чином, у бездіяльності відповідача відсутній склад дисциплінарного проступку, а відповідне службове розслідування проведено з порушенням пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 608.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволення не підлягає, а зустрічний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 22, 139, 238, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_3 (Тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 39 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної з його вини державі в особі військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

3. Визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2025 № 1611 «Про результати службового розслідування».

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

7. Учасники справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );

відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

8. Повний текст рішення суду складений 21.10.2025.

Суддя В.Г.Ярощук