Справа № 320/12217/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м.Київ №320/12217/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД КЕРАМІКА» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛД КЕРАМІКА» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 0123140/0706 від 28.10.2024.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує про необґрунтованість висновків акта перевірки та протиправність прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень, з наступних підстав. Нарахування відповідачем дисконту, амортизації та доходу на суму заборгованості підприємства за договором позики є безпідставними, а висновок Акту щодо встановлення загальної суми дисконту (різниця між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання) є протиправним, оскільки при проведенні перевірки відповідачем не аналізувались норми облікової політики та застосовувана позивачем методика визначення ефективної ставки відсотка при дисконтуванні довгострокових фінансових зобов`язань, перевіряючий самостійно прийнято рішення щодо способу визначення розміру ефективної ставки відсотка та застосовано при розрахунках ставку відсотка середньозваженої ринкової ставки за довгостроковими кредитами в іноземній валюті за даними статистичної звітності банків станом на дату надходження коштів на поточний банківський рахунок позивача. Також, позивач вказує на протиправність вимоги контролюючого органу щодо збільшення фінансового результату на 30% вартості реалізованих товарів контрагентами-нерезидентами: «Anchirbricks» SRL (Республіка Молдова), «Prokeram-Service» SRL (Республіка Молдова), «VERIX- Grup» SRL (Республіка Молдова) та ООО «Динарий» (Республіка Молдова), оскільки з цими контрагентами позивачем було дотримано принципу «витягнутої руки», а доводи в цій частині контролюючого органу є надумані і такі, що не ґрунтуються на жодних доказах.

Згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у відповідному акті перевірки та наданому суду відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Головним управлінням ДПС у м.Києві на підставі наказу від 21.06.2024 №4307-п та повідомлень на перевірку від 30.07.2024 р. №16835/26-15-07-06-02-17, №16836/26-15-07-07-01, №16837/26-15-23-02, №16838/26-15-07-03-01, №16839/26-15-07 08-03, №16840/26-15-07-08-03, №16856/26-15-24-02-05, 16856/26-15-24-02-05/2, та від 18.09.2024 р. №18153/26-15-07-06-02-17, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД КЕРАМІКА» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.2017 по 31.03.2024, валютного за період з 01.10.2017 р. по 31.03.2024 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 31.03.2024 р. та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки до акта перевірки який є його невід`ємною частиною.

За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено Акт документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД КЕРАМІКА» від 23.09.2024 №106128/Ж5/26-15-07-06-02-19/38321478.

23 жовтня 2024 року за результатом розгляду заперечень на Акт перевірки, ГУ ДПС у м. Києві листом «Про розгляд заперечень ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» 39204/Ж12/26 15-07-06-02-09, ГУ ДПС у м. Києві внесено зміни до висновків Акта перевірки від 23.09.2024 та викладено у наступній редакції:

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА»:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 42, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140, підпункту 140.5.5№ пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України (далі ПК України у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), статті 1, статті 4 та статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 7 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №290 від29.11.1999, пунктів 30, 31 П (с)БО 13 Фінансові інструменти», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №559 від 30.11.2001, пункту 11, 14 П(с)БО 28 «Зменшення корисності активів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №817 від 24.12.2004, пункту 5, пункту 6, пункту 7, пункту 18 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України14.12.1999 за №860/4153 )зі змінами та доповненнями), підпункту 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 2 069 635,00 грн., у тому числі по періодах:

за 2018 рік 377 280 грн.;

за 2019 рік -1 692 355 грн.,

та занижено від`ємне значення об`єкта оподаткування на 9 087 739 грн. за 1 квартал 2024 року.

- пункту 63.3 статті 63 ПК України, пункту 8.1, 8.2, 8.4, 8.5 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів» від 22.04.2014 №462 щодо: неподання Повідомлень за формою №20 ОПП стосовно використання 76 об`єктів оподаткування (4 об`єкта оподаткування земельні ділянки (закриття об`єкту нерухомого майна та початок оренди земельних ділянок), 4 об`єкта оподаткування (закриття об`єкту нерухомого майна, реєстрація майнового комплексу, реєстрація нежитлових приміщень та припинення речового права), 4 об`єкта оподаткування (взяття в оренду офісних приміщень та повернення з оренди), 2 об`єкта оподаткування (введення в експлуатацію придбаного автомобіля, виведення з експлуатації реалізованого автомобіля), 1 об`єкт оподаткування (взятому в оренду автобусу), та 61 об`єкт оподаткування (взятим в оренду по повернутим з оренди автомобілям).

- пункту 51.1 статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» статті 172 ПК України та розділ 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, щодо подання з помилками податкового розрахунку за ІІІ квартал 2018 року.

- статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95 ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» щодо зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 72, офіс 320/1 без наявності ліцензії.

Дана відповідь є невід`ємною частиною акта документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» від 23.09.2024 №106128/Ж5/26-15-07-06-02-19/38321478.

28 жовтня 2024 року ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення рішення №0123140/0706, яким ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» нараховано податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 2 587 044,00 грн., з яких 2 069 635,00 грн. за основним податковим зобов`язанням та 517 409,00 грн. сума штрафної санкції.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням рішенням №0123140/0706 від 28.10.2024 р., ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» було подано до ДПС України скаргу про його скасування, яка була отримана ДПС України 12 листопада 2024 року.

Розглянувши скаргу позивача, ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №348/6/99-00-06-01-01-06 від 07.01.2025, яким скаргу ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» в частині скасування ППР від 28.10.2024 залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0123140/0706 від 28.10.2024 без змін

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У підпункті 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України зазначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (пункт 78.4).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 78.5).

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8).

Як вбачається із матеріалів справи контролюючим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку, та доводів позивача щодо процедурних питань проведення даної перевірки матеріали справи не містять.

Що стосується доводів позивача про те, що його скарга на податкове повідомлення-рішення від 17.11.2024 року № 07-11/2024 в силу положень пункту 56.9 статті 56 ПК України вважається задоволеною.

Відповідно до пункту 56.1, пункту 56.2, пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно з пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Відповідно до пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Згідно з пунктом 56.10 статті 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Як встановлено судом, позивачем подано скаргу від 07.11.2024 року №07-11/2024 на податкові повідомлення-рішення від 25.10.2024 року № , від 28.10.2024 № 0123140/0706, яка зареєстрована в ДПС України 12.11.2024 року за вхід. № 4386/6.

Рішенням ДПС України від 26.11.2024 року №35438/6/99-00-06-01-02-06 продовжено строк розгляду скарги до 10.01.2025.

Позивач заперечує отримання рішення ДПС України від 26.11.2025 року №35438/6/99-00-06-01-02-06 «Про продовження строку розгляду скарги».

З відповіді ДПС України від 13.01.2025 вбачається, що рішення ДПС України від 26.11.2024 № 35438/6/99-00-06-01-02-06 «Про продовження строку розгляду скарги» відправлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку із трек-номер №151 та було повернуто на адресу контролюючого органу з довідкою про повернення поштового відправлення з причин «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з пунктом 42.2, пунктом 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Рішенням ДПС України від 07.01.2025 року №348/6/99-00-06-01-02-06, податкове повідомлення-рішення від 28.10.2024 року №0123140/0706 залишено без змін, скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.10.2024 № , а скаргу задоволено частково.

На підставі викладеного суд вважає, що наслідки, встановлені пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, у даному випадку не застосовуються, оскільки відповідачем було прийнято рішення від 26.11.2024 №35438/6/99-00-06-01-02-06 «Про продовження строку розгляду скарги» та направлено його за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Щодо виявлених у ході перевірки порушень з огляду на наявність яких прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.

Відповідно до частини третьої статті 12-1 Закону № 996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Відповідно до пункту 6 П(С)БО 11 «Зобов`язання» зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до абзаців першого та восьмого пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Пунктом 7 П(С)БО 11 «Зобов`язання» передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Відповідно до пунктів 11, 12 П(С)БО 11 «Зобов`язання» поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.

Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

За визначенням в абзаці дев`ятому пункту 4 цього ж П(С)БО сума погашення - не дисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Відповідно до пункту 10 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац десятий пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до пункту 4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого.

Фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента (пункт 10 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо) (пункт 29 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Відповідно до пункту 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

Як вбачається із матеріалів справи 01 жовтня 2012 року між ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» та Компанією «ZELDON INVESTMENTS LTD» (Кіпр) було укладено Договір позики № б/н, який зареєстровано у Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області 19.10.2012 за № 15774.

Строк дії даного Договору з 01.10.2012 року до 01.10.2017 року.

Мета використання позики поповнення обігових коштів.

Сума договору 5 000 000,00 дол. США.

Відсоткова ставка 11% річних. Термін погашення - 01.10.2017.

Також, сторонами було підписано ряд додаткових угод, зокрема:

Додаткова угода від 08.12.2014 р. про зміну банківських реквізитів Позичальника;

Додаткова угода №2 від 04.12.2015 р. про перенесення строку погашення з 01.10.2017 р. на 01.10.2021 р. та про зміну процентної ставки за користування позикою (в період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р. 11 %; в період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. 1,5 %; в період з 01.01.2016 р. по дату погашення позики 01.10.2021 р. 4,5 % річних;

Додаткова угода №3 від 29.09.2020 р. про зміну банківських реквізитів Позикодавця;

Додаткова угода №4 від 27.09.2021 р. про зміну строку погашення до 01.10.2022 р.

Протягом 2013 року на рахунок Позивача надійшли від Компанії «ZELDON INVESTMENTS LTD» згідно з Договором позики наступні кошти: 13.02.2013 р. 350 000,00 доларів США (еквівалент 2 797 550,00 грн.); 14.05.2013 р. 149 980,00 доларів США (еквівалент 198 790,14 грн.); 27.05.2013 р. 99 980,00 доларів США (еквівалент 799 140,14 грн.); 04.06.2013 р. 124 980,00 доларів США (еквівалент 998 965,14 грн.); 18.06.2013 р. 149 980,00 доларів США (еквівалент 1 198 790,14 грн.); 02.07.2013 р. 149 980,00 доларів США (еквівалент 1 198 790,14 грн.); 23.07.2013 р. 149 980,00 доларів США (еквівалент 1 198 790,14 грн.); 13.08.2013 р. 99 980,00 доларів США (еквівалент 799 140,14 грн.); 10.09.2013 р. 99 980,00 доларів США (еквівалент 799 140,14 грн.). Всього Позивачем за Договором позики від 01.10.2012 року отримано 1 374 840 доларів США.

Відповідно до відомостей Акта перевірки, зазначених на сторінці 12, станом на 01.10.2017 (на дату початку періоду, що перевірявся) у бухгалтерському обліку по кредиту 502 рахунку «Довгострокові кредити банків в іноземній валюті» обліковувалась сума непогашеної позики у розмірі 1 374 840,00 доларів США (еквівалент 36 462 255,38 грн).

У перевіреному періоді (з 01.10.2017 р. по 31.03.2024 р.) позикові кошти від нерезидента Компанії «ZELDON INVESTMENTS LTD» не надходили, погашення позики та відсотків по Договору позики від 01.10.2012 б/н не здійснювалось.

Станом на 31.03.2024 (на дату закінчення періоду, що перевірявся) у бухгалтерському обліку кредиторська заборгованість по кредиту 502 рахунку «Довгострокові кредити банків в іноземній валюті» залишається у сумі 1 374 840,00 доларів США (еквівалент 52 219 722,82 грн.)», яка з 01.10.2022 є простроченою.

Як зазначає позивач, згідно з пунктом 10 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за теперішньою вартістю. За приписами пункту 4 П(С)БО 11 теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів. Позивач обліковував отримання кредитних коштів на дати їх отримання (13.02.2013 р., 14.05.2013 р., 27.05.2013 р., 04.06.2013 р., 18.06.2013 р., 02.07.2013 р., 23.07.2013 р., 13.08.2013 р., 10.09.2013 р.) проведеними по Д-ту 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті» в К-т 502 «Довгострокові кредити банків в іноземній валюті» в порушення пункту 10 П(С)БО 11 за номінальною вартістю (фактичною собівартістю) без нарахування дисконту по кредиту 733 рах. «Інші доходи від фінансових операцій», як різниці між теперішньою вартістю (продисконтованою) та номінальною.

Так, підставою для визначення грошового зобов`язанням, що повинен сплатити позивач став висновок контролюючого органу в акті перевірки (сторінка 16-18):

«фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в момент виникнення заборгованості має бути визнаний ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» та повинен складати в загальному розмірі 17 621 255 грн за 2017 рік.

Враховуючи те, що підприємство з наступного податкового періоду має право відображати у складі витрат амортизаційну вартість дисконту, загальна сума амортизованої собівартості дисконту за період з 01.01.2018 по 01.10.2022 (дата погашення) складає 16 076 871 грн.

Отже, в порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, пункту 7 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999, пункту 30, 31 П(с)БО 13 «Фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 559 від 30.11.2001, пунктів 11, 14 П(с)БО 28 «Зменшення корисності активів» затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 817 від 24.12.2004 ТОВ «ГОЛД КЕРАМІКА» встановлено заниження показника у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 2017 рік на 17 621 255 грн., та занижено витрати в загальному розмірі 16 076 871 грн., в тому числі по періодам: 2018 рік 2 612 846 грн.; 2019 рік 2 975 192 грн.; 2020 рік 3 397 531 грн.; 2021 рік 3 858 954 грн.; 2022 рік 3 232 348 грн.».

В акті перевірки та в поданому відзиві на позов, контролюючий орган, посилаючись на пункти ПСБО 13 «Фінансові інструменти», ПСБО 12 «Фінансові інвестиції», ПСБО 28 «Зменшення корисності активів» зазначає, теперішня вартість майбутніх чистих грошових надходжень від активу визначається застосуванням відповідної ставки дисконту до майбутніх грошових потоків від безперервного використання активу та його продажу (списання) наприкінці строку корисного використання (експлуатації). Майбутні грошові потоки від активу визначаються, виходячи з фінансових планів підприємства на період не більше п`яти років. Якщо в підприємства є досвід визначення суми очікуваного відшкодування активу і наявні розрахунки, що свідчать про достовірність оцінки майбутніх грошових потоків, то така оцінка може визначатися на підставі фінансових планів підприємства, які охоплюють період більше п`яти років.

Ставка дисконту базується на ринковій ставці відсотка (до вирахування податку), що використовується в операціях з аналогічними активами.

При визначенні ставки дисконту враховуються ризики, крім ризиків, що були враховані при визначенні майбутніх грошових потоків.

Отже, на дату виникнення кредиторської заборгованості боржник має визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання. Сума дисконту (різниця між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання) включається до доходу в момент отримання позики і до витрат - в процесі амортизації такого дисконту протягом строку користування позикою.

Операція дисконтування зводиться до формули:

PV = FV / (1 + і) п, де

FV - майбутня вартість;

PV - теперішня вартість;

і - ставка дисконтування (середня річна облікова ставка рефінансування НБУ);

п - строк (число періодів).

Розрахунок амортизації дисконту по довгострокових кредитах наведено в додатку 11 до акта перевірки.

Для розрахунку ставки дисконту прийнято середню відсоткову ринкову ставку за даними статистичної звітності банків (https://bank.gov.ua/files/Procentlastb KR.xls) станом на дату надходження коштів на поточний банківський рахунок.

Оскільки розраховані за теперішньою вартістю зобов`язання за позикою будуть менше їх фактичної вартості, то спочатку у підприємства-позичальника отриманий дисконт сформує дохід. Такий первісний дисконт довгострокової позики (різницю між номінальною і теперішньою вартістю) на найближчу після отримання дату балансу слід відобразити кореспонденцією рахунків: Дт 506 - Кт 733.

На наступну дату балансу позичальник знову повинен продисконтувати -відобразити за теперішньою вартістю своє довгострокове зобов`язання, тепер уже виходячи з нового (коротшого) строку до погашення і ринкової ставки відсотка. При цьому в загальному випадку отриману мінусову різницю між теперішньою вартістю на поточну дату балансу і теперішньою вартістю на попередню дату балансу відображаємо у складі витрат кореспонденцією рахунків: Дт 952 - Кт 506.

Враховуючи вищевикладене контролюючим органом розраховано фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в момент виникнення заборгованості в загальному розмірі 17 621 255 грн. за 2017 рік, а тому загальна сума амортизованої собівартості дисконту за період з 01.01.2018 по 01.10.2022 складає 16 076 871 грн.

Аналізуючи такі посилання та наведений розрахунок Головного управління ДПС у м. Києві, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, сторонами не заперечується, що дисконтування зазначеної вище заборгованості позивач не здійснював.

Таким чином, зобов`язання позивача, які виникли на підставі зазначеного договору, ураховуючи визначений строк користування кредитними коштами, за не встановлення за матеріалами справи факту дострокового повернення позивачем кредиту є довгостроковими зобов`язаннями, тому позивач мав визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання.

При цьому, отримані позивачем кошти за вказаними договорами відповідають визначенню «фінансовий інструмент» у пункті 4 П(С)БО 13 у зв`язку з тим, що надана позика - це фінансовий актив, оскільки є контрактним правом кредитора на отримання коштів у майбутньому, а отримана позика - це фінансове зобов`язання позичальника (позивача), оскільки його погашення призведе до майбутньої виплати коштів.

Водночас норми П(С)БО 13 не дають визначення амортизованої собівартості фінансового зобов`язання, не встановлюють порядок визначення справедливої вартості фінансового зобов`язання, так само не відсилають в цих цілях до інших нормативно-правових актів.

Контролюючий орган безпідставно застосовує порядок амортизації собівартості фінансових інвестицій, що визначений у П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», оскільки помилково ототожнює фінансові інвестиції (активи) з фінансовими зобов`язаннями, що є різними поняттями в силу пункту 4 П(С)БО 13 «Зобов`язання». Суд звертає увагу, що у цьому випадку отримання позивачем позики є фінансовим зобов`язанням, а не фінансовою інвестицією, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин методики визначення амортизованої собівартості фінансової інвестиції.

Разом із цим, слід також зауважити, що національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, тоді як така методологія визначена Міжнародними стандартами фінансової звітності.

Однак, слід ураховувати, що частиною третьою статті 12-1 Закону № 996-ХІV встановлено, що підприємства, крім тих, що зазначені в частині другій цієї статті, самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності. Тобто, позивач, як особа, бухгалтерський облік якої базується на національних стандартах (положеннях) бухгалтерського обліку, а не на міжнародних стандартах фінансової звітності, з урахуванням того, що національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, не зобов`язаний визначати таку методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно. В свою чергу, контролюючий орган не має права визначати цю методику та давати вказівки такому платнику податків (який керується виключно національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку) щодо методики, про що було зазначено у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі №160/6203/20.

Таким чином, визначення національних стандартів не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку у разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах. Тому позиція контролюючого органу щодо посилання на міжнародні стандарти у разі, коли підприємство здійснює облік за національними стандартами, є неправомірною та не відповідає положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Отже, застосований відповідачем розрахунок за формулою дисконтування заборгованості позивача є неправомірним, оскільки ґрунтується на нормах міжнародного стандарту фінансового обліку, в той час як позивач застосовує національне положення бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 04 січня 2023 року у справі № 640/10524/20, від 26 липня 2023 року у справі № 640/15028/19, від 06 березня 2024 року у справі №160/10420/20.

Щодо доводів ГУ ДПС у м. Києві про обґрунтованість застосування до спірних правовідносин П(С)БО 28 «Зменшення корисності активів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 грудня 2004 року № 817 для визначення теперішньої вартості майбутніх чистих грошових надходжень та ставки дисконту, суд зазначає, що П(С)БО 28 визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зменшення корисності активів та її розкриття у фінансовій звітності, та не визначає такі методологічні засади щодо зобов`язань. Крім того, в бухгалтерському обліку позивача обліковується кредиторська заборгованість, тобто фінансові зобов`язання, відповідно нормативно-правові акти, які регулюють методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові активи, є незастосовними в межах спірних правовідносин.

Такого ж висновку щодо застосування норм П(С)БО 28 «Зменшення корисності активів» Верховний Суд дійшов у постановах від 10 вересня 2021 року у справі № 160/6203/20, від 05 листопада 2021 року у справі № 640/2937/20, від 30 листопада 2021 року у справі № 160/13265/19.

Таким чином, висновки контролюючого органу про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток є помилковими.

Крім того, контролюючим органом зазначається про порушення вимог підпункту 140.5.5№ пункту 140.5 статті 140 ПК України щодо правовідносин з контрагентами-нерезидентами: «Anchirbricks» SRL (Республіка Молдова), «Prokeram-Service» SRL (Республіка Молдова), «VERIX- Grup» SRL (Республіка Молдова) та ООО «Динарий» (Республіка Молдова) з приводу чого, суд зазначає наступне.

Так, згідно з підпункту 140.5.5№ пункту 140.5 статті 140 ПК України, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), реалізованих на користь:

- нерезидентів, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 пункту 39.2.1, пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу;

- нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту «г» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.

Абзац п`ятий підпункту 140.5.5-1 пункту 140.5 статті 140 ПК України встановлює, що вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких доходів підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

При цьому, якщо ціна реалізації товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг є нижчою за ціну, визначену відповідно до принципу «витягнутої руки», встановленого статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом «витягнутої руки», та вартістю реалізації.

Згідно з підпунктом 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.1 статті 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме:

а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;

в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;

г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

За змістом підпункту 39.2.1.4 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), зокрема, але не виключно: а) операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо; б) операції з придбання (продажу) послуг; в) операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності; г) фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо; ґ) операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів; д) операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні; е) операції, у результаті яких обсяг доходу та/або фінансовий результат платника податку зменшується внаслідок повної або часткової, безповоротної або тимчасової передачі функцій разом з матеріальними та/або нематеріальними активами (або без них), вигодами, ризиками та можливостями іншому платнику податку (іншій особі) в тих випадках, коли у взаємовідносинах між непов`язаними особами така передача не здійснювалася б без компенсації, незалежно від того, чи відображені такі операції у бухгалтерському обліку.

Відповідно до підпункту 39.2.1.6 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, неконтрольовані операції - будь-які господарські операції, не передбачені підпунктами 39.2.1.1 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, що здійснюються між непов`язаними особами.

Згідно з підпунктом 39.2.1.7 підпункту 29.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Підпунктом 39.1.4 пункту 39.1 статті 39 ПК України передбачено, що встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств.

Як вбачається з матеріалів акта перевірки обсяг операцій з продажу товарів позивачем та «Anchirbricks» SRL (Республіка Молдова), «Prokeram-Service» SRL (Республіка Молдова), «VERIX- Grup» SRL (Республіка Молдова) та ООО «Динарий» (Республіка Молдова) не перевищував 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік, а отже, операції з вказаними контрагентами не були віднесені до контрольованих, що вбачається і зі змісту акта перевірки та не заперечується відповідачем.

Отже, вимоги підпункту 140.5.5-1 пункту 140.5 статті 140 ПК України щодо збільшення фінансового результату звітного року на суму 30 відсотків вартості експортованих товарів на користь нерезидентів Республіки Молдова не підлягають застосуванню, оскільки експортні операції вищенаведеним контрагентам не є контрольованими та суми таких доходів підтверджуються нами за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

При розгляді підтвердження суми витрат за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» має надаватись оцінка факту економічного та порівняльного аналізу, обґрунтування вибору методу, який застосовано для визначення відповідності умов операції принципу «витягнутої руки», фінансового показника згідно з підпунктом 39.3.2.5 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 статі 39 ПК України, а також сторони, що досліджувалася згідно з підпунктом 39.3.2.7 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 статі 39 ПК України, обґрунтування вибору та інформація про зіставні операції та джерела інформації, які використовуються для аналізу, розрахунок діапазону цін (рентабельності) не в порівнянні з фактичними цінами, обсягами операцій, умовами поставок інших суб`єктів господарювання тощо. Натомість Акт перевірки від 23.09.2024 року не містить опису у чому безпосередньо полягає невідповідність наданого позивачем обґрунтування вимогам підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 93 Податкового Кодексу України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що твердження контролюючого органу про порушення позивачем по операціях з Anchirbricks» SRL (Республіка Молдова), «Prokeram-Service» SRL (Республіка Молдова), «VERIX- Grup» SRL (Республіка Молдова) та ООО «Динарий» (Республіка Молдова) вимог підпункту140.5.5№ пункту 140.5 статті 140 ПК України є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, враховуючи все наведене вище у сукупності суд дійшов висновку про не доведення контролюючим органом документально правомірності висновків акта перевірки та наявності в ГУ ДПС у м. Києві правових підстав для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, в ході судового розгляду відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх доводів, і не довів в повному обсязі правомірність своїх рішень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у загальному розмірі 30280 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 03.02.2025, які підлягають стягненню з відповідача на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД КЕРАМІКА» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0123140/0706 від 28.10.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД КЕРАМІКА» (; місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 72, оф. 320/1) судовий збір у розмірі 30 280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.