Справа № 440/15760/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15760/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" (надалі ТОВ "Тандем - 2002") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000181/1 від 28.06.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403070/2024/000280 від 28.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки подані до митного оформлення основні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, не містили обґрунтованих розбіжностей та містили усі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, то у митниці були відсутні підстави для витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів, як-то передбачено частиною третьою статті 53 Митного кодексу України. Поданими до митного оформлення документами повністю підтверджено правомірність задекларованої митної вартості товару. На переконання позивача, ТОВ "Тандем - 2002" при здійсненні митного оформлення товару в повній відповідності було дотримано вимоги Митного кодексу України щодо визначення митної вартості товару та були подані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 22-23/.

14.01.2025 судом одержано відзив митного органу на позов /а.с. 120-142/, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що під час здійснення митного контролю за МД № 24UA48U3 від 28.06.2024 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатом якої встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано заявку на надання транспортно-експедиторських послуг. До митного оформлення декларантом не надано жодних платіжних документів (квитанцій) щодо здійсненої оплати за виставленим рахунком від 05.06.2024 №TG050624003. Також декларантом до митного оформлення не надано жодних документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди для третіх осіб ("Західний контейнерний термінал") за експедирування залізничним транспортом. Не підтверджено частину транспортного маршруту Константа - Дорнешть, оскільки завантаження згідно із залізничною накладною здійснено у Дорнешть. Вказане свідчить про неможливість перевірки всіх числових значень складових частин митної вартості, зокрема, таких як транспортні витрати. Поряд з цим, наданий декларантом до митного оформлення коносамент від 08.04.2024 №237522395 жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки, що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та невключення всіх складових частин митної вартості. Наведено, що у наданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення №00009929 від 29.03.2024 зазначено класифікаційний код , однак, у поданій до митного оформлення митній декларації від 28.06.2024 №24UA48U3 заявлено код УКТЗЕД. Крім того, надані декларантом до митного оформлення копії платіжних інструкцій від 12.03.2024 №25 та від 20.03.2024 №27 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки вони не містять обов`язкових реквізитів, а саме: підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (пункт 1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216). Таким чином, на переконання відповідача, перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 20.01.2025 (дата формування документа в системі "Електронний суд" 18.01.2025) /а.с. 155-158/, позивач зазначив, що вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд розглядає цю справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Тандем-2002" (далі покупець) та SHANDONG FY FEED TECHNOLOGY CO., LTD (далі продавець) укладено контракт від 20.01.2023 №20012023, за умовами якого продавець продає, а покупець купляє холін хлорид 70%, холін хлорид 60%м (надалі товар) та інші хімічні продукти. Найменування кожної партії товару узгоджується сторонами в специфікації /а.с. 33-42/.

Згідно з пунктом 1.2 контракту кількість товару, асортимент, загальна вартість товару, термін поставки, що здійснюватиметься відповідно до контракту, вказуються у додатках до контракту, які з моменту підписання сторонами становлять невід`ємну частину контракту, та в інвойсах.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 цього контракту ціна за товар вказується у додатках до контракту і дублюється в інвойсах. Ціна на товар встановлюється в доларах США.

У пункті 2.4 контракту передбачено, що ціни на товар включають в себе: - вартість вихідних матеріалів та сировини; - вартість упаковки та витрачених розхідних матеріалів; - обробку товару (маркування, переміщення, зберігання, перевалку та ін.) до завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві відповідно до базису поставки; - завантаження в Китаї на транспортний засіб для відправки покупцеві; - підготовку та відправку попередніх та остаточних супроводжуючих документів (в тому числі сертифікату походження); - всі інші витрати пов`язані з ліцензуванням виробництва, витратами за продаж товару, маркетинговими дослідженнями і таке інше; - витрати, пов`язані з митним оформленням товару для відправки його на адресу покупця; - всі інші витрати, які віднесені до витрат продавця згідно з узгодженими сторонами умовами постачання відповідно до міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в редакції 2020 року.

Згідно з пунктом 3.1 контракту поставка здійснюється на умовах, зазначених в додатках згідно міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в редакції 2020 року.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 контракту оплата товару здійснюється покупцем шляхом прямого банківського переказу на рахунок продавця в установі банку наступним чином: - 30% від загальної вартості узгодженої сторонами партії товару відповідно до підписаної специфікації - попередня оплата протягом 7 днів з дати отримання рахунку продавця; - 70% від загальної вартості узгодженої сторонами партії товару відповідно до підписаної специфікації покупець сплачує протягом 7 днів з дати отримання від продавця повідомлення про готовність товару. Якщо інший порядок не буде узгоджено сторонами у додатках до цього Договору. Валюта контракту та валюта платежу - долар США.

У специфікації (додаток №6 від 04.03.2024) /а.с. 45/ та інвойсі №EC2403217 від 19.03.2024 /а.с. 63/ сторонами узгоджено, зокрема, умови постачання: FOB порт Qingdao (Ціндао), Китай.

Згідно з додатком №6 (специфікація) від 04.03.2024 до контракту сторонами узгоджено також постачання 54 тонн товару за ціною 635 дол. США/т загальною ціною 34290,00 дол. США в строк не пізніше 30.04.2024. Умови поставки: FOB Quingdao (Ціндао), Китай.

Продавцем поставлено узгоджену кількість товару на умовах FOB Quingdao, Китай, на підтвердження чого продавцем було надано коносамент від 08.04.2024 №237522395 /а.с. 48-53/.

Як вбачається з коносаменту, зазначений товар було навантажено на судно в порту Ціндао (Quingdao) у двох 40-футових "High Cube" контейнерах: MRSU4365451, MSKU9547400.

28.06.2024 декларантом подано до Тернопільської митниці електронну митну декларацію за №24UA48U3, у якій для митного оформлення задекларовано такий товар як: "Продукти, що використовуються для годівлі тварин, з вмістом крохмалю менше 10% мас., без вмісту молочних продуктів: Choline Chloride 70%/Холін Хлорид 70% 54 т. Уявляє собою структурований гігроскопічний порошок коричневого кольору. Не містить ГМО. Використовується для збалансування раціонів для свині і птиці, а також великої рогатої худоби вітаміном В4 (холіном). Ця кормова добавка відіграє важливу роль у синтезі ацетилхоліну. Запаковано в мішки. Торговельна марка: "NB GROUP". Виробник: "SHANDONG NB TECHNOLOGY CO., LTD., CN".

Митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

При цьому, згідно пунктів 17, 27, 28 спірного рішення про коригування митної вартості товарів /а.с. 19-20/ до митної вартості товару в сумі 46920,39 доларів США включено вартість товару згідно контракту - 34290,00 доларів США та транспортні витрати у сумі - 12630,39 доларів США, курс долару США: 40,5374.

Для підтвердження зазначеної суми декларантом було надано до митного органу, зокрема, наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №20012023 від 20.01.2023 /а.с. 33-42/;

- додаткову угоду до контракту №1 від 22.12.2023 /а.с. 43/;

- додаток (специфікація) №6 до контракту від 04.03.2024 /а.с. 45/;

- комерційний інвойс №EC2403217 від 19.03.2024 /а.с. 63-65/;

- пакувальний лист б/н від 19.03.2024 /а.с. 66-68/;

- сертифікат про походження товару 24С3723А058100128 від 26.03.2024 /а.с. 57-59/;

- платіжні інструкції №25 від 12.03.2024, №27 від 20.03.2024 /а.с. 90, 91/;

- коносамент (House Bill of lading) № 237522395 від 08.04.2024 /а.с. 48-53/;

- накладну УМВС (SMGS consignment note (rail) 008672 від 14.06.2024 /а.с. 80-84/;

- накладну УМВС (SMGS consignment note (rail) 008674 від 14.06.2024 /а.с. 85-89/;

- супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) 24ROCT1900OT7277K8 від 11.06.2024 /а.с. 72-76/;

- мiжнародний ветеринарний сертифiкат (Veterinary certificate) 224N4001 від 25.03.2024 /а.с. 77-79/;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG050624003 від 05.06.2024 /а.с. 92/;

- довідку про транспортні витрати (документ, що підтверджує вартість перевезення товару) вих.№1 від 05.06.2024 /а.с. 93/;

- договір доручення на декларування та митне оформлення товарів №317 від 30.01.2024 (про надання послуг митного брокера) /а.с. 107-110/;

- договір транспортного експедирування №05.01.2022/928-20Д від 05.01.2022, укладений між між декларантом та транспортно-експедиторською компанією ТОВ "Таніт Груп" /а.с. 94-102/;

- сертифікат аналізу (протокол випробувань) від 20.03.2024 /а.с. 60-62/;

- копія митної декларації країни відправлення №00009929 від 29.03.2024.

Декларантом додатково надавався прайс-лист постачальника товару від 04.03.2024.

За результатами проведеної консультації з декларантом останній подав лист №1 від 28.06.2024, у якому повідомив про те, що всі додаткові документи надано, та просив визнати митну вартість не враховуючи 10-ти денного терміну /а.с. 106/.

Тернопільською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000181/1 від 28.06.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA403070/2024/000280 від 28.06.2024.

В обґрунтування наведеного рішення зазначено: за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин. В обґрунтування наведеного рішення зазначено: за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин. Відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FOB (… named port of shipment) Франко борт (… назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України згідно із заявленими умовами поставки для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавці договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомо, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка. Згідно з договором на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 05.01.2022 № 05.01.2022/928-Д між ТОВ "Tаніт Груп" та ТОВ "Тандем-2002" передбачено: предметом даного договору є міжнародне морське і інтермодальне перевезення зовнішньоторговельних вантажів замовника та/або клієнтів "замовника" (пункт 1); перевізник приймає на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажів відповідно до заявки замовника. Заявка є невід`ємною частиною цього договору. Сторони можуть укладати заявку у спрощений спосіб згідно з пунктом 1 статті 181 Господарського кодексу України шляхом обміну сканованими копіями підписаних заявок за допомогою електронної пошти; клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 (трьох) календарних днів з дата їх виставлення шляхом переказу зазначених у відповідному рахунку сум на розрахунковий рахунок експедитора (пункт 3.1). Заявку замовника до митного оформлення не подано. До митного оформлення жодних платіжних документів (квитанцій) щодо сплати за виставленим рахунком не надано. Дані факти вказують про неможливість перевірки всіх числових значень складових частин митної вартості, таких як транспортні витрати. Згідно із залізничними накладними (CMГС) від 14.06.2024 №№ 008672, №008674 до перевезення вантажу залучено третіх осіб, а саме: "Західний контейнерний термінал", код 7002204. Проте декларантом не надано жодних документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування залізничним транспортом. Не підтверджено частину транспортного маршруту Константа - Дорнешть, оскільки завантаження згідно із залізничною накладною здійснено у Дорнешть. У зв`язку з цим неможливо перевірити всі числові значення складових частин митної вартості, які повинні бути сплачені, а саме транспортні витрати. Коносамент №237522395 від 08.04.2024 жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки, що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та невключення всіх складових частин митної вартості. В експортній декларації країни відправлення №00009929 від 29.03.2024 зазначено класифікаційний код , проте, у поданій до митного оформлення митній декларації від 28.06.2024 №24UA48U3 заявлено код УКТЗЕД. Копії платіжних інструкцій від 12.03.2024 № 25 та від 20.03.2024 № 27 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (пункт 1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216).Листом-поясненням № 1 від 28.06.2024 декларант повідомив, які документи було надано, та відмовився від надання додаткових документів. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 Митного кодексу України дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом відповідно до положень частини четвертої статті 57 МКУ дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно зі статтею 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно з митним оформленням, яке вже здійснено: товар №1 згідно з ЕМД від 05.01.2024 № 24UA54U9 на рівні 1,1307 дол. США/кг (товар продукти, що використовуються для годівлі тварин, з вмістом крохмалю менше 10% мас., без вмісту молочних продуктів: Choline Chloride 70% / Холін Хлорид 70% 54 т. Являє собою структурований гігроскопічний порошок коричневого кольору. Не містить ГМО. Використовується для збалансування раціонів для свині і птиці, а також великої рогатої худоби вітаміном В4 (холіном). Ця кормова добавка відіграє важливу роль у синтезі ацетилхоліну. Запаковано в мішки. Торговельна марка: NB Group. Виробник: SHANDONG NB TECHNOLOGY CO., LTD., CN. Умови поставки FOB. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000181/1 від 28.06.2024 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA403070/2024/000280 від 28.06.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами першою та другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу цієї норми вбачається, що Митним кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частинами другою - третьою, шостою - сьомою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частинами першою та другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 МК України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в статті 58 МК України.

Так, згідно з частинами першою-третьою цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Із вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), і підставою його незастосування є обставини, які визначені частиною другою статті 58 МК України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 58 МК України розрахунки згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з частинами першою та другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як слідує з матеріалів справи, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночаас, у рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган зазначив, що до митного оформлення було надано коносамент від 08.04.2024 №237522395, який жодним чином не завірений, відсутні будь-які підписи, штампи, печатки, що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та невключення всіх складових частин митної вартості.

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України, не включає такого документу, як коносамент.

Також за наявними у матеріалах справи документами вбачається, що по спірній поставці товару відправником товару була застосована процедура "telex-release" (телекс-реліз), яка є альтернативною паперовій формі коносаменту, та передбачає, що паперовий коносамент, виданий в країні відвантаження здається в порту відправки відправником в офіс перевізника, та перевізник, в свою чергу, надає інформацію своєму офісу в порту призначення про те, що всі оригінали коносаменту зібрані та можна видавати вантаж (робити так званий "реліз").

Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність у декларанта об`єктивної можливості надати до митного оформлення паперову форму коносаменту.

При цьому суд відмічає, що коносамент є товаророзпорядчим документом, що видається перевізником вантажу його відправнику, засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу.

Отже, коносамент не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару, у зв`язку з чим недоліки в оформленні такого не можуть бути підставою для витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товару.

Щодо посилань митниці у спірному рішенні на те, що в експортній декларації країни відправлення №00009929 від 29.03.2024 зазначено класифікаційний код , проте, у поданій до митного оформлення митній декларації від 28.06.2024 №24UA48U3 заявлено код УКТЗЕД, то суд зауважує, що згідно з поясненнями позивача Китай будує національні товарні номенклатури на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації. Це перші шість знаків в кодах національних номенклатур.

Водночас, товарні номенклатури країн Світу на рівні 7-10 знаків кодів будуть відрізнятися від кодів УКТЗЕД.

Як в експортній декларації, так і в митній декларації від 28.06.2024 №24UA48U3 зазначені шість знаків повністю співпадають.

Проте перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України, і в ньому, як і випадку з коносаментом, відсутній такий документ, як експортна декларація країни відправлення.

У зв`язку з чим такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів. При цьому декларація країни відправлення була оформлена не позивачем, а продавцем товарів.

Аналогічна правова позиція щодо безпідставності витребування митним органом експортної декларації країни відправлення та, як наслідок, безпідставності посилань на інформацію в такій митній декларації, викладена Верховним Судом у постановах від 15.02.2024 у справі №815/5838/17 та від 11.09.2023 у справі №815/5414/16.

При декларуванні імпортованого товару позивач керувався Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічною діяльністю (УКТ ЗЕД), наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650 та Поясненнями до УКТ ЗЕД, затвердженими наказом ДФС України від 09.06.2015 №401.

Декларування експортером товару за іншим кодом не може ставитись в провину позивачу за обставин належного декларування товару відповідно до УКТ ЗЕД.

При цьому відповідачем не змінено код УКТ ЗЕД імпортованого товару, що свідчить про необґрунтованість відповідних доводів митного органу в спірному рішенні.

За наведених обставин, зауваження митного органу викладені в оскаржуваному рішенні, є необґрунтованими та спростовується документами, наданими декларантом у ході митного оформлення товару.

Стосовно тверджень митного органу у оскаржуваному рішенні про те, що копії платіжних інструкцій від 12.03.2024 №25, від 20.03.2024 №27 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком (пункт 1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216), то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Так, у спірному випадку оплату за імпортований товар було здійснено 12.03.2024 на суму 10287,00 дол. США та 20.03.2024 на суму 24003,00 дол. США, на підтвердження чого позивач надав відповідні платіжні інструкції в іноземній валюті №25 та №27 із відмітками банку.

Відповідно до пункту 14 розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 №189) (далі по тексту - Положення) платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); 2) дату складання документа для ініціювання платіжної операції (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); 3) унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; 4) найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг платника (назви країни і міста); 5) цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19.04.2016 № 269) (зі змінами) (далі - Класифікатор); 6) суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських металах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних послуг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; 9) комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) надавачу платіжних послуг платника й іншим надавачам платіжних послуг за перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або отримувача (BEN) або платника та отримувача (SHA), надається право надавачу платіжних послуг платника утримувати комісійну винагороду без платіжної інструкції платника; 10) призначення платежу; 11) код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем платіжних послуг платника); 12) ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) або обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова"); 13) підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації; 14) резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та отримувача резидентність словами "резидент" чи "нерезидент" під час перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України.

Надавач платіжних послуг має право передбачати в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах додаткові реквізити.

Отже, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлюється ініціатором в електронній або паперовій формі, та повинна містити зокрема, підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.

При цьому пунктом 4 постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про використання електронного підпису та електронної печатки" від 20.12.2023 №172, встановлено, що на період воєнного стану на території України та протягом шести місяців з дня його припинення чи скасування дозволяється використання електронних підписів чи печаток, що базуються на сертифікатах відкритих ключів, виданих кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг без відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки, користувачами електронних довірчих послуг для здійснення електронної взаємодії, електронної ідентифікації та автентифікації фізичних, юридичних осіб і представників юридичних осіб у випадках, коли законодавством України передбачено використання виключно кваліфікованих електронних підписів чи печаток (засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, кваліфікованих електронних довірчих послуг) або засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри, крім вчинення в електронній формі правочинів, що підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації у випадках, установлених законами України, та випадках, пов`язаних із високим ризиком для інформаційної безпеки, що визначається власниками відповідних інформаційних та інформаційно-комунікаційних систем з урахуванням обмежень, установлених абзацом другим частини другої статті 17 Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до пункту 39 розділу V Положення платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) коштів в іноземній валюті або банківських металів [далі - платіжна інструкція на примусове списання (стягнення)], оформляється стягувачем в електронній або в паперовій формі, надсилається для виконання, відкликається, приймається до виконання та виконується, повертається надавачем платіжних послуг відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовим актом Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті користувачів платіжних послуг, з урахуванням особливостей, викладених у цьому Положенні.

Надані позивачем до митного органу платіжні інструкції в іноземній валюті від 12.03.2024 №25 та від 20.03.2024 №27 містять відомості про ідентифікацію системою електронних цифрових підписів відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, а також всі інші обов`язкові реквізити, наявність яких передбачена законодавством України. Указані документи прийнято банком по системі iFOBS (системі дистанційного обслуговування "клієнт-інтернет-банк").

Платіжні інструкції в іноземній валюті від 12.03.2024 №25 та від 20.03.2024 №27, що надані позивачем до митного органу, додатково засвідчені підписом та печаткою АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

Отже, доводи відповідача про неналежне оформлення вказаних платіжних документів спростовуються вищенаведеним.

Суд також відмічає, що платіжна інструкція свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте, не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар, тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає.

Це означає, що платіжна інструкція не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Зазначена позиція висловлювалась Верховним Судом неодноразово, а саме у постановах від 26.05.2020 у справі №826/23351/15, від 16.03.2021 у справі №826/11900/18, від 07.10.2020 у справі №400/1090/19, від 22.10.2020 у справі №320/2455/19, від 01.04.2021 у справі №260/695/19.

Окрім цього, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган зауважив на наявності розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах щодо транспортування товарів.

Дослідивши зміст наданих документів, суд вважає за доцільне зазначити таке.

Так, за умовами пункту 2.4 контракту від 20.01.2023 №20012023 ціни на товар включають в себе: - вартість вихідних матеріалів та сировини; - вартість упаковки та витрачених розхідних матеріалів; - обробку товару (маркування, переміщення, зберігання, перевалку та ін.) до завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві відповідно до базису поставки; - завантаження в Китаї на транспортний засіб для відправки покупцеві; - підготовку та відправку попередніх та остаточних супроводжуючих документів (в тому числі сертифікату походження); - всі інші витрати пов`язані з ліцензуванням виробництва, витратами за продаж товару, маркетинговими дослідженнями і таке інше; - витрати, пов`язані з митним оформленням товару для відправки його на адресу покупця; - всі інші витрати, які віднесені до витрат продавця згідно з узгодженими сторонами умовами постачання відповідно до міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в редакції 2020 року.

Згідно з пунктом 3.1 контракту поставка здійснюється на умовах, зазначених в додатках згідно міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в редакції 2020 року.

У специфікації (додаток №6 від 04.03.2024) /а.с.45/ та інвойсі №EC2403217 від 19.03.2024 /а.с. 63/ сторонами узгоджено, зокрема, умови постачання: FOB порт Qingdao (Ціндао), Китай.

Отже, виходячи з умов контракту вартість упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб включена до ціни товару.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Стосовно зауважень митниці щодо надання транспортних та страхових документів у зв`язку з поставкою товару за умовами FOB, суд зазначає, що відповідно до умов поставки FOB позивач, як покупець, ніс витрати по транспортуванню товару. Умови страхування товару не є обов`язковими. Страхування вантажу не вимагалося ані умовами зовнішньоекономічного контракту, ані умовами доставки товарів.

У спірному випадку витрати на страхування товару не здійснювались, про що митний орган повідомлявся листом перевізника ТОВ "Таніт Груп" від 28.06.2024 №1 /а.с.106/.

Як наслідок, указане не може бути підставою для донарахування позивачу митних платежів.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі №420/18880/21 погодився із висновком суду першої інстанції про те, що у разі, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Матеріалами справи підтверджується, що весь комплекс послуг, пов`язаних із транспортуванням товарів на митну територію України, надавався декларанту транспортно-експедиторською компанією ТОВ "Таніт Груп" згідно з договором транспортного експедирування №05.01.2022/928-20Д від 05.01.2022 /а.с. 94-102/, у тому числі перевезення за маршрутом Ціндао, Китай-Констанца, Румунія Констанца, Румунія-м/п (місце перетину, в нашому випадку Дорнешть) - м/п-Тернопіль, Україна.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" (далі - Закон) визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Стаття 8 Закону містить перелік видів транспортно-експедиторських послуг, що надаються експедиторами за дорученням клієнтів, який є відкритим і завершується абзацом: "надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству".

Позивачем разом з митною декларацією було подано рахунок на оплату вартості комплексу транспортно-експедиторських послуг №TG050624003 від 05.06.2024 /а.с. 92/ та довідку про транспортні витрати №1 від 05.06.2024, яка видана ТОВ "Таніт Груп" компанії ТОВ "Тандем-2002" /а.с. 93/.

Зі змісту вказаної вище довідки вбачається, що транспортні витрати по перевезенню вантажу для контейнерів MRSU4365451, MRКU9547400 за коносаментом UTRUST24031159, вага брутто 54126,00 кг, з порта Qingdao (China) до кордону України (Вадул-Сірет-Вікшант) складають 512003,21 грн. У вартість включені обробка та навантажувально-розвантажувальні роботи на транспортні засоби. Страхування вантажу не проводилось.

Тобто, ТОВ "Таніт Груп" здійснювало "під ключ" доставку товару з порту Qingdao (China) до кордону України (Вадул-Сірет-Вікшант).

Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 звернув увагу, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Уу подальшому ТОВ "Тандем - 2002" до Тернопільської митниці на підтвердження транспортних витрат, понесених декларантом, були надані:

- платіжна інструкція №4873 від 11.06.2024 із відмітками банку та платника, яка підтверджує факт сплати комплексу транспортно-експедиторських послуг /а.с. 104/;

- копія заявки на транспортно-експедиторське обслуговування №39 від 29.03.2024 /а.с. 103/.

Доводи митного органу щодо ненадання декларантом до митного оформлення заявки замовника, платіжних документів (квитанцій) щодо сплати за виставленим рахунком, а також непідтвердження декларантом частини транспортного маршруту Константа - Дорнешть є безпідставними, оскільки вищевказані документи жодним чином не впливають на митну вартість товару, а норма частини третьої статті 53 МК України не передбачає обов`язку надання документів щодо певних окремих відрізків шляху доставки.

Водночас, суд відмічає, що декларантом до митного оформлення надавалася довідка про транспортні витрати від 05.06.2024 №1, яка містила повну інформацію про вартість доставки імпортованого товару по всьому маршруту з порта Qingdao (China) до кордону України (Вадул-Сірет-Вікшант).

Щодо доводів митниці про те, що згідно з залізничними накладними (CMГС) від 14.06.2024 №008672, №008674 до перевезення вантажу залучено третіх осіб, а саме: "Західний контейнерний термінал", код 7002204, при цьому, декларантом не надано жодних документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування залізничним транспортом, то суд зазначає, що за змістом заявки від 29.03.2024 №39 "Західний контейнерний термінал" являє собою станцію та місце митного оформлення вантажу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що декларантом при митному оформленні імпортованого товару до митного органу були надані належні документи, які містили розшифровку складових транспортних витрат.

Таким чином, декларантом при митному оформленні імпортованих товарів до митного органу надані належно оформлені документи, які містили повну інформацію щодо вартості товарів.

Суд також звертає увагу, що відповідно до МК України у рішенні про коригування митної вартості має зазначатися послідовність застосування методів визначення митної вартості та обґрунтованих причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У постанові від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625 Верховний Суд зазначив, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Натомість, у самому рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган зазначає формальні фрази, які стосуються методів митної вартості товарів, але не конкретизує детальні причини та недоліки, через які той чи інший метод не застосувався.

З урахуванням наведеного, відповідачем у порушення частини третьої статті 53 МК України не доведено, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи оцінку правомірності коригування митним органом митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості , суд враховує таке.

Механізм застосування резервного методу визначення митної вартості врегульовано статтею 64 МК України.

За приписами цієї статті у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, доказів коригування митної вартості імпортованого позивачем товару з урахуванням вищенаведеного відповідачем не надано.

Отже, спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у постановах від 09.09.2020 у справі №400/3133/18, від 08.02.2019 у справі №825/648/17 зазначав, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність митним органом неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів та наведених у ній відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом; наявності встановлених МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених у частині шостій статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, також і підстав для використання резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З огляду на викладене, надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000181/1 від 28.06.2024.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA403070/2024/000280 від 28.06.2024, суд зазначає таке.

За приписами частин першої та другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою цієї статті Кодексу передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA403070/2024/000280 від 28.06.2024 вмотивована прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості №UA403070/2024/000181/1 від 28.06.2024, правомірність якого відповідачем не доведено під час розгляду цієї справи.

Отже, оскаржена картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому судом враховується пункт 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно з яким обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності оскаржених у цій справі рішення про коригування митної вартості та картки відмови, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Тандем - 2002" у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" (вул. Кондратенка, 6 А, м. Полтава, Полтавська область, 36009, ) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000181/1 від 28.06.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Тернопільської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA403070/2024/000280 від 28.06.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" (вул. Кондратенка, 6 А, м. Полтава, Полтавська область, 36009, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна