Справа № 580/11599/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Файдюка В.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та нездійсненні ОСОБА_1 виплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в збільшеному до 100 000 грн розмірі за грудень 2023 року, січень, лютий та березень 2024 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в збільшеному до 100 000 грн розмірі, а саме за грудень 2023 року, січень, лютий та березень 2024 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо виконання позивачем безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, у зв`язку з чим позовні вимоги про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його у повному обсязі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було забезпечено отримання у відповідача всіх документів, про витребування яких просив позивач, а відтак не встановлено факту безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях у Харківській області на Вовчанському напрямку у спірний період. Наголошує, що незабезпечення отримання позивачем додаткової винагороди у збільшеному розмірі ймовірно пов`язане з неподанням рапортів безпосереднім командиром, що можна встановити виключно на підставі ряд документів, про витребування яких просив позивач, однак отримання яких не було забезпечено судом першої інстанції. Відтак, за твердженням апелянта, належними і допустимими доказами не спростовано доводи позивача про наявність у нього права на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі за спірний період.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року продовжено строк розгляду справи та більш тривалий розумний термін та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 07 жовтня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, однак рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року необхідно змінити, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу з 05 травня 2023 року у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 23 травня 2024 року №08/218.

На думку позивача, у період проходження ним служби з грудня 2023 року по березень 2024 року він не отримав всіх належних сум грошового забезпечення, а саме додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у збільшеному до 100 000 грн за місяць розмірі пропорційно до часу участі у таких діях та заходах.

Вважаючи протиправною таку бездіяльність відповідача, яка отримала свій вияв у незабезпеченні виплати грошового забезпечення у збільшеному розмірі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (із змінами), введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з пунктом 2 вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168; тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним у ній є питання наявності правових підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у збільшеному до 100 000 гривень розмірі в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення у період здійснення зазначених заходів за грудень 2023 року - березень 2024 року.

Насамперед, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на дату виникнення спірних правовідносин порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану були врегульовані наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ.

Разом з тим, пунктом 2-1 Постанови № 168 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, 30 липня 2022 року Адміністрація Державної прикордонної служби України, посилаючись на пункт 2-1 Постанови № 168, видала наказ № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року.

Згодом, Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (застосовувався з 01 грудня 2022 року по 31 січня 2023 року).

Однак, у подальшому Міністерством внутрішніх справ України було видано: наказ від 26 січня 2023 року № 36 «Про затвердження порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі - наказ №36) (застосовувався з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року); наказ від 01 вересня 2023 року № 726 «Про затвердження Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (застосовується з 01 червня 2023 року).

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року № 726, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04 вересня 2023 року за № 1543/40599 (далі - Наказ №726).

Згідно з пунктом 1 Наказу №726 ці Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктами 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України (далі - Держприкордонслужба).

Підпунктом 2 пункту 2 Наказу №726 передбачено, що на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується, зокрема, у розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 3 Наказу №726 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:

1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:

на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;

з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;

з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;

2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій.

Пунктом 4 Наказу №726 передбачено, що до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, визначеної в підпункті 3 пункту 2 цих Особливостей, належать такі завдання, що виконуються відповідно до бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовцями:

1) включеними до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави:

з усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з організації та ведення військового спостереження за суміжною територією, а також визначеними військовим командуванням об`єктами та окремими ділянками державного кордону прикордонними комендатурами, відділами прикордонної служби, прикордонними заставами, прикордонними комендатурами швидкого реагування (у тому числі зведеними органами та підрозділами) на ділянках відповідальності органів Держприкордонслужби;

з польотів, пов`язаних із перевезенням (евакуацією) військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів, що здійснюються екіпажами пілотованих повітряних суден;

з бойового чергування або сприяння цивільному судноплавству відповідно до міжнародних зобов`язань України екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового перебування;

з наземної охорони та оборони військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, об`єктів (пунктів) логістичного забезпечення, місць навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів, місць стоянок корабельно-катерного складу), що виконуються у межах областей, які межують з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, узбережжям Чорного моря, а також українсько-молдовською ділянкою державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;

з керівництва реалізацією стабілізаційними та оборонними заходами, визначеними командувачами угруповань військ (сил) Збройних Сил України для управлінь прикордонних загонів, загонів морської охорони, органів забезпечення, регіональних управлінь, що перебувають поза районами ведення воєнних (бойових) дій;

з проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, що виконуються в межах українсько-російської, українсько-білоруської ділянок державного кордону, узбережжя Чорного моря, а також українсько-молдовської ділянки державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова;

з обладнання вогневих позицій та опорних пунктів за замислом військового командування на ділянках відповідальності органів Держприкордонслужби;

із безпосереднього забезпечення безперебійного функціонування систем зв`язку, які застосовуються на пунктах управління (в оперативних штабах) для обміну та захисту інформації в системі управління військами;

з несення прикордонної служби (бойового чергування) у складі прикордонних нарядів або призначеного підрозділу з охорони та оборони державного кордону в межах українсько-російської, українсько-білоруської ділянок державного кордону, узбережжя Чорного моря, а також українсько-молдовської ділянки державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова;

з пошуку та ліквідації ворожих диверсійно-розвідувальних груп у взаємодії з підрозділами Збройних Сил України, Національної гвардії України або Сил територіальної оборони (під загальним керівництвом військового начальника);

2) бойової служби на блокпостах або контрольних постах органами, включеними до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, а також у межах операційних зон угруповань військ (Сил оборони держави), залучених до заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, областей, які межують з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, узбережжям Чорного моря, а також українсько-молдовською ділянкою державного кордону, що межує з територією Придністровського регіону Республіки Молдова, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;

3) без обов`язкової умови включення до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з виявлення повітряних цілей та інших об`єктів противника.

У силу вимог пункту 8 Наказу №726 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Отже, аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Наказом № 726 наведено вичерпний перелік заходів, за умови виконання яких військовослужбовці набувають права на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Так, апелянт стверджує, що він разом з іншими військовослужбовцями у період з грудня 2023 року по квітень 2024 року приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України в Харківській області на Вовчанському напрямку, що є підставою для виплати підвищеної суми додаткової винагороди до 100 000 гривень.

Водночас, апелянт вказує, що надати документи, які підтверджують його безпосередню участь у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не може, оскільки, розпорядником вказаних документів є лише відповідач, на адвокатський запит представника позивача такі документи надані не були.

При цьому, апелянт зазначає, що вищевказані документи не було належним чином витребувано у відповідача судом першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року та від 22 січня 2025 року витребувано у в/ч НОМЕР_1 ^

- копію наказу про мобілізацію або про зарахування на службу позивача;

- довідку про проходження військової служби з терміном прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях;

- інформацію про суми нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2023, січень-березень 2024 року;

- інформацію про надходження рапорту (донесення) начальника, командира підрозділу в якому проходить службу позивач про його участь у бойових діях, виконання бойових (спеціальних) завдань за грудень 2023, січень-березень 2024 року, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі;

- копію журналу бойових дій та книги оперативно-службової діяльності, журналу надходження розпоряджень по підрозділу в якому проходив службу позивач за грудень 2023, січень-березень 2024 року.

На виконання вимог указаних ухвал відповідачем до суду першої інстанції надані копії:

- витягів з рапортів щодо виплати додаткової винагороди;

- витягів з наказів про виплату додаткової винагороди;

- довідки про проходження служби та витягу з кадрового наказу;

- довідки щодо нарахованої та виплаченої додаткової винагороди.

Крім того, в/ч НОМЕР_1 зазначено, що журнал бойових дій 1 відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування за грудень 2023 року направлені до Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2024 року за № 10/112-гриф-24-вих. Також повідомлено про неможливість надати за січень, лютий, березень 2024 року витяги з журналів бойових дій, копії бойових наказів та розпоряджень у зв`язку з відсутністю в управлінні НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону відповідної документації, так як перша прикордонна комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону на даний час виконує бойові завдання і знаходиться без постійного місця дислокації, що унеможливлює передачу даних документів.

Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить про помилковість доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не вживалися дії, спрямовані на витребування у відповідача необхідних для розгляду і вирішення справи документів.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, як зазначила в/ч у відзиві на позов, у спірний період з грудня 2023 року по березень 2024 року ОСОБА_1 здійснював бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно яких мав право на отримання щомісяця додаткової винагорода у розмірі 30000 гривень розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Однак, відповідач наголосив, що у спірний період позивач не брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, яка надає право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень.

Разом з тим, апелянт стверджує, що територія, на якій він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а сам: Вовчанська територіальна громада Харківської області, віднесена до території можливих бойових дій.

Поряд з цим колегія суддів зауважує, що відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Судова колегія звертає увагу, що у спірний період (з грудня 2023 року по березень 2024 року) згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України від 01 грудня 2023 року №341, від 01 січня 2024 року №2, від 01 лютого 2024 року №42, від 01 березня 2024 року №82 територія Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області не була включена до районів ведення воєнних (бойових) дій, що виключає у спірному випадку можливість поширення на позивача положень підпункту 1 пункту 2 Особливостей.

Беручи до уваги вищезазначене, доводи апелянта про те, що згідно Переліку №309 Вовчанська міська територіальна громада Чугуївського району Харківської області належить до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, що свідчить про наявність у позивача права на виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, для цілей Постанови №168 та Наказу №726 райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються саме рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, а не наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Таким чином, під час розгляду справи не встановлено наявності доказів та документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії у спірний період.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не заперечується виконання позивачем у спірний період бойових (спеціальних) завдань, однак, їх виконання здійснювалося поза межами території ведення воєнних (бойових) дій, тимчасово окупованої російською федерацією території України або території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, колегія суддів вважає, що в/ч НОМЕР_1 правомірно здійснювалося нарахування та виплата ОСОБА_1 передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди із розрахунку до 30 000 грн, а не 100 000 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, разом з тим, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки, застосував до спірних правовідносин положення наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ, а не Наказу №726, яким були врегульовані спірні у цій справі правовідносини у відповідний період. Ці обставини є підставою для зміни судового рішення у мотивувальній частині.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, однак обґрунтував його із застосуванням норм підзаконного акту, який спірні правовідносини на момент їх виникнення не регулював. Наведене вище є підставою для зміни судового рішення у мотивувальній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року - змінити у мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 20 жовтня 2025 року.