Справа № 202/14176/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року м.Дніпросправа № 202/14176/24 2-а/202/18/2025

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 року у справі № 202/14176/24 (2-а/202/18/2025) (суддя Дребот І.Я., справа розлянута в порядку загального позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірними дій, скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними, неправомірними дії старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартинової Наталії Володимирівни з відкриття 21.10.2024 року виконавчих проваджень №76351537 та №76352628 та об`єднання їх у зведене виконавче провадження №76362444;

- визнати незаконним збір та обробку персональних даних щодо позивача ;

- визнати протиправними і скасувати постанови старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартинової Наталії Володимирівни від 21.10.2024року про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартинової Наталії Володимирівни від 22.10.2024р про об`єднання виконавчих проваджень №76351537 та №76352628 у зведене виконавче провадження №76362444;

- скасувати у зведеному виконавчому провадженні постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.10.2024 року, а також всі ймовірні постанови , що можуть бути винесені на момент прийняття рішення судом у справі.

Рішенням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 року суду в задоволені адміністративного позову позивача відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів у справі, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що діюче законодавство, ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає такий спосіб захисту прав боржника як «в досудовому порядку». Навпаки, зі змісту ч.ч. 1, 3 ст. 74 Закону вбачається, що боржник (в спірному випадку позивач) може оскаржити рішення, дії та бездіяльність державного виконавця з виконання рішення суду до суду, що він видав відповідний виконавчий документ. Відтак, позивач дотримався норм діючого законодавства при подачі позову, а суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У виконавчому документі жодного місцезнаходження боржника не було зазначено: ні місця проживання, ні місця перебування, ні місця роботи, вказана у виконавчому документі адреса місцезнаходження юридичної особи, не вказує, що боржник там працює, - в матеріялах справи міститься довідка з місця роботи боржника і дані щодо адреси місцезнаходження боржника і територіально це все в місті Києві.

Неправильним застосуванням судом норм матеріального права також є те, що суд вказав, що відсутні відомості про звернення позивача до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження у зв`язку із оскарженням виконавчого документу (постанови суду) і про скасування такої постанови суду. Дані факти, як вважає позивач, не можуть стосуватися предмету спору, бо позов був поданий 10 грудня 2024 року, а постанова суду апеляційної інстанції про скасування постанови суду (виконавчого документа) датована 12 грудня 2024 року, і ОСОБА_1 , який себе, в межах правового поля, не вважав і не вважає боржником за виконавчими провадженнями, які є предметом даного спору не зобов`язаний вчиняти ті дії, про які вказав суд першої інстанції.

Від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що вважає рішення суду першої інстанції законним і справедливим, а апеляційну скаргу безпідставною. Наполягає, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України « Про виконавче провадження», всі прийняті постави на виконання рішення суду є законними та прийняті у межах повноважень. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало зведене виконавче провадження № 76362444, до складу якого входило виконавче провадження №76351537 з виконання постанови № 202/7453/24, виданої 03.10.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 170 грн, та виконавче провадження № 76352628 з виконання постанови № 202/7453/24, виданої 03.10.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605,60 грн..

Державним виконавцем 21.10.2024 року було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з вищезазначених виконавчих документів та копії даних постанов за вих.№ 76787/3 та № 76799/3.

Цього ж дня, 21.10.2024року, згідно вимог ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанови про стягнення виконавчого збору на користь держави у розмірі 17,00 грн. та 60,56 грн.

Згідно ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства, встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 369,03 грн. по ВП № 76351537 та у розмірі 369,00 грн. по ВП № 76352628.

Відповідно до постанови № 202/7453/24, виданої 03.10.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, боржник є головним бухгалтером ТОВ «УКРЕЙНІАН АЕСТЕТІКС». Керуючись ст.ст.68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 22.10.2024 року було винесено постанову ЗВП № 76362444 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на загальну суму боргу в розмірі 1591,16 грн., з урахуванням суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Постанову було направлено до ТОВ «УКРЕЙНІАН АЕСТЕТІКС» за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9-а для виконання. Поштовий конверт з постановою було повернуто на адресу відділу ДВС 06.11.2024 року за закінченням терміну зберігання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 202/7453/24 від 12.12.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247, п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП..

Постановами старшого державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновою Н.В. від 18.02.2024 року закінчено виконавчі провадження.

Позивач, вважаючи дії старшого державного виконавця у виконавчому провадженні протиправними, а постанови незаконними, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для скасування оскаржених позивачем постанов суд не встановив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цимЗаконом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першоїстатті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленомустаттею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що виконавчим документом була постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №202/7453/24, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 170 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави сумі 605,60грн..

Пред`явлений до виконання виконавчий документ відповідав вимогам п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавчий документ було пред`явлено за місцем роботи боржника, а саме: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9-а, що за територіальністю відноситься до Індустріального району м. Дніпра.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Позивач не повідомив державного виконавця про своє фактичне місце проживання чи перебування або про зміну місця роботи.

Судом встановлено, що через відсутність РНОКПП боржника у виконавчому документі, державним виконавцем було направлено запит до Державної податкової служби України про реєстраційний номер облікової картки платника податків - боржника - фізичної особи або серію (за наявності) та номер паспорта боржника - фізичної особи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно отриманої відповіді від 21.10.2024 року фізична особа за вказаними у запиті реєстраційними даними (ПІБ, дата народження, місце проживання) в ДРФО на обліку не перебуває.

Відповідно до постанови у справі № 202/7453/24, виданої Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, боржник є головним бухгалтером ТОВ «УКРЕЙНІАН АЕСТЕТІКС».

Відповідно до ст.68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 22.10.2024 року було винесено постанову ЗВП № 76362444 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на загальну суму боргу в розмірі 1591,16 грн., з урахуванням суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Постанову було направлено до ТОВ «УКРЕЙНІАН АЕСТЕТІКС» за адреосю: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9- а на виконання. Поштовий конверт з даною постановою було повернуто на адресу відділу 06.11.2024 року за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. З метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Перевіркою даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що Дніпровським апеляційним судом було відкрито провадження № 33/803/3022/24 по справі № 202/7453/24 за розглядом апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, головного бухгалтера ТОВ «Укрейніан Аестетікс» (), юридична адреса: м. Дніпро, вул. Журналістів 9а, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Стягнуто судові витрати у сумі 605 грн. 60 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду по справі № 202/7453/24 судового провадження № 33/803/3022/24 від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 заяв про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню разом з постановою Дніпровського апеляційного суду до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не подавав.

Судом встановлено, що державним виконавцем в порядку п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» 18.02.2025 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню.

Отже, дії та рішення державного виконавця, вчиненні в рамках зведеного виконавчого провадження відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», законні підстави для скасування спірних постанов, як і для визнання дій відповідача протиправними відсутні.

За встановлених вище обставин, є вірними висновки суду першої інстанції, що підстави для скасування оскаржених позивачем постанов державного виконавця, прийнятих в рамках виконавчих проваджень, об`єднаних у зведене виконавче провадження, в яких позивач є боржником, відсутні.

Наведені позивачем доводи як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами виконавчих проваджень, матеріалами справи, та не є суттєвими, які б свідчили про незаконність таких постанов чи дій державного виконавця.

Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 року у справі № 202/14176/24 (2-а/202/18/2025) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак