Справа № 620/667/25
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/667/25 Головуючий у 1-й інстанції: Дубіна М.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.12.2024 № 488 про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби періоди її роботи: з 12.12.1986 по 31.12.1987 на посаді старшого економіста Менського відділення Держбанку; з 01.01.1988 по 19.03.1990 на посаді старшого економіста кредитного відділу Менського відділення Агропромбанку; з 20.03.1990 по 24.12.1990 на посаді старшого економіста 1 категорії Менського відділення Агропромбанку та в органах державної податкової служби з 22.06.1999 по 16.12.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити їй з 26.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.12.2024 № 62/25-01-10-02-06 та від 23.12.2024 № 63/25-01-10-02-06.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.12.2024 №488 про відмову в переході ОСОБА_1 з пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 26.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.12.2024 №62/25-01-10-02-06 та від 23.12.2024 №63/25-01-10-02-06, зарахувати до стажу державної служби період її роботи в органах державної податкової служби з 22.06.1999 по 01.05.2016.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1211, 20 грн., сплаченого згідно із квитанцією від 14.01.2025.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

26.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою № 2206 про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Згідно з розпискою повідомленням до заяви від 26.12.2024 №2206 позивачем було надано зокрема, довідки від 23.12.2024 №62/25-01-10-02-06 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за листопада 2024 року та № 63/25-01-10-02-06 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), станом на грудень 2024 року, видані ГУ ДПС у Чернігівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.12.2024 № 488 відмовлено ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом № 3723-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах державної служби, оскільки до стажу державної служби не зараховано роботу в податкових органах в період з 22.06.1999 по 16.12.2024.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 03.01.2025 № 2500-0209-8/377 повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення від 31.12.2024 №488.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.12.2024 №488 позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, мотивував своє рішення тим, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції зазначив про те, що мотиви відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії зводились виключно до незарахування періодів її роботи в органах податкової служби, а тому суд невправі ревізувати мотиви, з яких територіальний орган Пенсійного фонду України не відмовляв позивачці у призначенні їй пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі. Звернув увагу суду на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону " №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.01.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом першої інстанції, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.12.2024 №488 відмовлено позивачу в переході з пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом № 3723-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах державної служби, оскільки до стажу державної служби не зараховано роботу в податкових органах в період з 22.06.1999 по 16.12.2024.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт наголосив, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка у період з 22.06.1999 до 16.12.2024 позивачка безперервно на різних ОСОБА_1 працювала в територіальних податкових органах ДПС у Чернігівській області, а саме:

- 22.06.1999 прийнята присяга державного службовця;

- 05.11.1999 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби ІІ рангу;

- 29.10.2023 присвоєно чергове спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу;

- 27.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу;

- 01.03.2016 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу.

Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 "Про порядок обчислення стажу державної служби".

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку обчислення стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1999 № 258 затверджено Положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби, серед яких, зокрема, визначено такі спеціальне звання як: "інспектор податкової служби ІІ рагу", "інспектор податкової служби І рангу".

Крім того, Порядком присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 "Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів" позивачу присвоєно 01.03.2016 спеціальне звання "радник податкової та митної справи ІІ рангу".

У свою чергу, судова колегія звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання "радник податкової та митної справи ІІ рангу", який присвоєно позивачу 01.03.2016, прирівнюється до 2 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вказані висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13, а також, у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 18.03.2021 справі №500/5183/17.

Крім того, відповідно до п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, оскільки позивач з 22.06.1999 по 16.12.2024 безперервно працювала в органах державної податкової служби, прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), їй присвоєно відповідний ранг державного службовця та спеціальні звання, такий період роботи (служби) позивача, підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період проходження служби у податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби.

Щодо висновків суду про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 26.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону У країни "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723- ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.12.2024 №62/25-01-10-02-06 та від 23.12.2024 №63/25-01-10-02-06, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції станом на час подання заяви про перерахунок пенсії (26.12.2024) позивач отримувала пенсію відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

26.12.2024 позивач звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перехід на пенсію за віком згідно з пунктами п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Вказані висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18 та Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.01.2023 у справі №340/4184/21 та від 09.04.2024 у справі №560/9407/22.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач станом на 01.01.2016 мала понад 10 років стажу на посадах віднесених до відповідних посад державної служби та займала посаду державного службовця, внаслідок чого набула права на пенсію державного службовця на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Враховуючи, що позивач після призначення пенсії за віком продовжувала працювати на державній службі до 16.12.2024, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із урахуванням наданих нею довідок.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 січня 2025 року по справі №560/2123/24.

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Мельничук В.П.