Справа № 160/10164/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/10164/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року (суддя Лозицька І.О.) в справі № 160/10164/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 лютого 2025 року №219 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації» в частині його призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №60 від 27 лютого 025 року в частині його зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу військової частини;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 звільнити його з військової служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що право громадянина на виконання щодо нього встановлених законом гарантій, а саме на виключення його з військового обліку, тобто на належне документальне оформлення такого виключення, не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за здійснення процедури виключення осіб з військового обліку.

Повторне взяття його на військовий облік на підставі нових законів, який вже був виключений з обліку остаточно, отже мобілізація є дією, яка погіршує його існуюче становище та є обмеженням його конституційних прав і свобод.

Виключення громадянина України з військового обліку як такого, що раніше був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-ХІІ звільнила цю особу від виконання військового обов`язку. Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного/резервіста, а отже - не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану.

Після виключення з військового обліку особа перестає бути військовозобов`язаним, а тому на неї не поширюються закони про військовий обов`язок та військову службу. Зокрема, така особа не може бути призвана під час мобілізації, не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, їй не можна вручити повістку. Рішення про виключення з військового обліку є остаточним - особа не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно. Заяву на взяття його на військовий облік ОСОБА_1 до ТЦК та СП не подавав.

На момент винесення спірних наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 та військової частини НОМЕР_1 від №60 від 27.02.2025 року позивач не був військовозобов`язаним, оскільки виключений з військового обліку, а отже не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Більше, того, позивачем добровільно не було підписано жодної заяви про добровільну мобілізацію, заява була лише про видачу військового квитка.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 ОСОБА_1 був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до п.6 ч.6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до довідки від 28.02.2025р. за №2138 солдат ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022р. за №65/2022 зі змінами від 28.10.2024р. №12151/2024 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.02.2025р. №219 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.02.2025р. за № 219 призвано та направлено для проходження служби під час мобілізації ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься довідка 39/1 військово-лікарської комісії від 26.02.2025р. за № 2110, відповідно до якої ОСОБА_1 придатний до військової служби.

Крім того, матеріали справи містять заяву від 26.02.2025р., підписану позивачем, про видачу йому військового квитка у зв`язку з мобілізацією.

10.03.2025р. представником позивача направлявся запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому запитувач просив надати інформацію, на підставі чого було мобілізовано ОСОБА_1 .

Листом від 14.03.2025р. за №4/1667 представника позивача повідомлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не може розглянути по суті адвокатський запит від 10.03.2025р.

13.03.2025р. представником позивача поданий адвокатський запит до ВЧ НОМЕР_1 з проханням надати інформацію щодо того, на підставі чого позивача утримують у військовій частині НОМЕР_1 .

Листом від 26.03.2025р. за № 2470 ВЧ НОМЕР_1 надала відповідь, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 60 від 27.02.2025 року відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію солдата ОСОБА_2 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Суд першої інстанції зазначив, що станом на час виникнення спірних правовідносин приписи ч. 6 ст. 37 Закону № 2232 не передбачають такої підстави для виключення з військового обліку, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, а в силу приписів ч.1 ст. 37 Закону №2232 позивач є громадянином України, який підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.

З наведеного слідує, що з 18.05.2024 громадяни України, які раніше перебували на військовому обліку та були виключені з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024), підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, оскільки відпала підстава, за якою їх було виключено з військового обліку

Тому суд першої інстанції вважав, що існування у позивача підстав для виключення з військового обліку військовозобов`язаних станом на дату взяття позивача на військовий облік 26.02.2025 року матеріалами справи не підтверджено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поновлення 26.02.2025р. позивача на військовому обліку військовозобов`язаних є правомірним.

Також суд першої інстанції вважав, що оскільки станом на 26.02.2025р. позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було правомірно видано наказ № 219 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призову ОСОБА_1 на військову службу, у зв`язку з мобілізацією та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.02.2025 р. №219 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу, у зв`язку з мобілізацією та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 не підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції вважав, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця; для військовослужбовців, військову службу яким було призупинено,- виправдувальний вирок суду (його належним чином завірена копія), що набрав законної сили, постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, наказ відповідного командира (керівника) по особовому складу про продовження військовослужбовцю військової служби та дії контракту; для працівників - трудові договори (або контракти) та особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням командира (керівника) щодо їх прийняття. До списків особового складу військової частини наказами не зараховуються особи, прикомандировані з інших військових частин. (п. 14 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 № 280).

Враховуючи те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №60 від 27.02.2025 року в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_1 виданий на підставі першого наказу (від 26.02.2025 р. №219), який визнаний судом правомірним, суд першої інстанції вважав, що наказ №60 від 27.02.2025р. є також правомірним та не підлягає скасуванню судом.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 (а.с. 10зв-11) ОСОБА_1 взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_5 12 червня 2023 року, 12 червня 2023 року виключено з військового обліку на військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як такого, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 лютого 2025 року № 219 ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження служби під час мобілізації (а.с. 52).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13) ОСОБА_1 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 60 від 27 лютого 2025 року відповідно до указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

(...)

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з пунктом 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII в редакції, чинній до 18 травня 2024 року, виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час апеляційного перегляду справи.

Як вказано вище, позивач 12 червня 2023 року виключений з військового обліку саме на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону як особа, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX (далі - Закон № 3633-ІХ), який набрав чинності 18 травня 2024 року, виключено пункт 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (час призову на військову службу за мобілізацією), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Відтак, з 18 травня 2024 року не передбачено виключення з військового обліку осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №2232-ХІІ в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України :

які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону;

які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;

військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;

які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань;

призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу;

жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок №1487).

Відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, пунктом 4 якого передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема:

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.

Відтак, діючими на час виникнення правовідносин правилами призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період установлено, що особи, які раніше були засуджені за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, після набрання чинності Законом № 3633-ІХ громадяни України, які раніше перебували на військовому обліку та були виключені з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ у редакції, чинній до 17 травня 2024 року, можуть бути взяти на військовий облік військовозобов`язаних, оскільки відпала підстава, за якою їх було виключено з військового обліку.

Основним доводом апелянта є протиправність повторного взяття його на військовий облік на підставі нових законів, оскільки після виключення з військового обліку він втратив статус військовозобов`язаного, на нього не поширюються закони про військовий обов`язок та військову службу.

Надаючи оцінку таким доводам апелянта, суд зауважує, що ці доводи виходить за межі предмету доказування, позаяк предметом доказування є правомірність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 лютого 2025 року №219 про призов позивача на військову службу під час загальної мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , а також наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №60 від 27 лютого 025 року в частині зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Тоді як доводи апелянта фактично стосуються правомірності дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного.

При цьому правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного не є предметом цього позову та, відповідно, не є предметом доказування в цій справі.

Частиною другою статті 9 КАС України унормовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Отже, враховуючи принцип диспозитивності, суд не може надавати оцінку наведеним позивачем в обґрунтування доводів апеляційної інстанції обставинам (протиправності поновлення на військовому обліку) як таким, що виходять за межі предмету доказування.

При цьому судом не встановлено підстав для виходу за межі позовних вимог.

Зважаючи на те, що правомірність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 лютого 2025 року №219 про призов позивача на військову службу під час загальної мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №60 від 27 лютого 025 року в частині зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_1 як похідного від наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 напряму залежить від правомірності поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного, а правомірність поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного не є предметом цього позову, а також відсутнє судове рішення про визнання протиправними дій про поновлення позивача на військовому обліку, суд відхиляє наведені вище доводи апелянта.

Враховуючи, що позивач станом 26 лютого 2025 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, відсутні підстави вважати оскаржені позивачем накази протиправними.

Відповідно суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року в справі № 160/10164/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року в справі № 160/10164/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 20 жовтня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов