Справа № 520/21973/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року, м. Харків справа № 520/21973/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС в Харківській області № Ф-5081-56 від 23.02.2021 щодо зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску.

Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання

Ухвалою суду від 08.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вказано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду докази вручення (направлення) копії вимоги № Ф-5081-56 від 23.02.2021 позивачу, інтегровану карту платника податків позивача та розрахунок податкового боргу по вимогам про сплату боргу з єдиного внеску від 23.02.2021 № Ф-5081-56, а також надати відзив на позовну заяву.

Вказану ухвалу надіслано відповідачу до його особистого кабінету в системі «Електронний суд». Копію ухвали надіслано позивачу поштовим відправленням

Відповідач 23.08.2024 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву.

Представник відповідача через систему «Електронний суд» 10.01.2025 подав клопотання про прискорення розгляду справи.

Оскільки у період з 18.09.2024 по 20.09.2024, 25.09.2024 по 28.09.2024, з 14.11.2024 по 15.11.2024 суддя перебувала у відрядженні, з 23.09.2024 по 24.09.2024, 13.11.2024, 31.12.2024, з 24.02.2024 по 09.03.2025, з 11.03.2025 по 16.03.2025, з 31.03.2025 по 02.04.2025, з 07.04.2025 по 18.04.2025, з 02.06.2025 по 10.06.2025, з 21.07.2025 по 25.07.2025 суддя перебувала у щорічній відпустці, з 07.10.2024 по 11.10.2024, 27.01.2025, з 10.02.2025 по 14.02.2025, 28.02.2025 суддя перебувала на навчанні, у період з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 25.02.2025 по 28.02.2025 та з 01.03.2025 по 10.03.2025, 17.03.2025 по 19.03.2025, з 07.04.2025 по 25.04.2025 суддя перебувала на лікуванні, у відпустці з 02.06.2025-10.06.2025, 03.07.2025-04.07.2025, 21.07.2025-25.07.2025, 06.08.2025-08.08.2025, 25.08.2025-27.08.2025, 15.09.2025-17.09.2025, 13.10.2025 17.10.2025, 13.10.2025-18.10.2024 - розгляд справи здійснюється з урахуванням днів відрядження, відпустки, навчання та лікування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з вимогами ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі Свідоцтва № 2021, виданого 14.09.2016. Однак індивідуальну адвокатську діяльність ніколи не вів. Право на зайняття адвокатською діяльністю позивача було зупинене 17.03.2021. Позивач завжди працював найманим працівником, сплату єдиного соціального внеску за нього здійснював його роботодавець.

Під час формування витягів з електронного кабінету платника податків 20.03.2024 позивач виявив недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 33256, 74 грн. Податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог не отримував, за який період нараховане зобов`язання не встановив.

У зв`язку із вказаним 28.05.2024 звернувся до відповідача із запитом щодо підстав виникнення заборгованості.

У листі від 31.05.2024 відповідач повідомив, що станом на 30.05.2024 в інтегрованій картці платника обліковується борг зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 33256,74 грн. Тому відповідачем була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 23.02.2021 №Ф-5081-56 на загальну суму 33256,74 грн. Також зі змісту листа позивач вбачає, що дане грошове зобов`язання було нараховане у зв`язку з перебуванням позивача з 29.09.2017 по 17.03.2021 на обліку як особи, що займається незалежною адвокатською діяльністю.

Також позивач зазначає, що згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у період з жовтня 2017 по вересень 2021 сплата страхових внесків за нього проводилась за рахунок Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.П.Василенка, у період з лютого 2019 по березень 2021 за рахунок Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, у період з січня 2022 по березень 2023 за рахунок Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області.

У зв`язку з наведеним позивач вважає, що відповідачем проігноровано факт трудових відносин позивача та сплату єдиного соціального внеску за нього роботодавцем і просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС в Харківській області № Ф-5081-56 від 23.02.2021 на ім`я ОСОБА_1 щодо зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску.

Позиція відповідача

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за реєстраційними даними інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби України позивач у період з 29.09.2017 по 17.03.2021 перебував на обліку в ГУ ДПС як особа, що займається незалежною професійною діяльністю, відповідно до даних про реєстрацію платником єдиного внеску з 01.01.2021 має ознаку «пенсіонер за вислугу років».

У відзиві відповідач звертає увагу, що нарахування єдиного внеску здійснюється завдяки автоматичним алгоритмам, відтак в автоматичному режимі в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71040000 відбулись нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску: з вересня по грудень 2017 2816,00 грн, за 2018 рік 9828,72 грн, за 2019 рік 11016,72 грн, за 2020 рік 9595,30 грн. Відтак позивачем були пропущені строки сплати єдиного внеску, що призвело до виникнення недоїмки.

Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи органів Державної податкової служби України Харківський національний технічний університет сільського господарства ім.П.Василенка у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2017 року зазначено, що 30.10.2017 з позивачем розпочато трудові відносини. Сума нарахованої зарплати за жовтень 2017 122,23 грн, сума єдиного внеску 67,05 грн. З 29.06.2018 з позивачем припинено трудові відносини. Зі звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2018 позивач вбачає , що 10.09.2018 з позивачем знов розпочато трудові відносини. Сума нарахованої зарплати за вересень 2018 1060,02 грн, сума єдиного внеску 614,29 грн.

Відповідач вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України позивач у період з 2017 по І квартал 2024 не отримував дохід з ознакою « 157 дохід, виплачений самозайнятій особі», при цьому отримував дохід з ознакою « 101 заробітна плата» від ХНТУСГ з 30.10.2017 по 29.06.2018, з 10.09.2018 по 31.01.2019, з 06.02.2019 по 30.06.2019, з 10.09.2019 по 30.06.2020, з 02.10.2020 по 06.09.2021. Також отримував дохід з ознакою « 101 заробітна плата» від Харківського державного авіаційного виробничого підприємства з 04.02.2019 по 10.03.2021. Отримував дохід з ознакою « 101 заробітна плата» від Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області з 10.01.2022 по теперішній час. Оскільки за жовтень 2017 та вересень 2018 ХНТУСГ нарахувало за позивача суму єдиного внеску у розмірі менше мінімального рівня, доцільності оскарження підлягає нарахований єдиний внесок у сумі 1523,06 грн (за жовтень 2017 та вересень 2018).

Таким чином, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Обставини, встановлені судом та зміст правовідносин

Судом встановлено, що позивач обліковується у Раді адвокатів Харківської області, свідоцтво № 2021 від 14.09.2016. Право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено згідно пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 17.03.2021 на підставі заяви. Дані про загальний стаж адвоката відсутні. (Т. 1, а.с. 11)

Відповідно до довідки форми ОК-5 страхові внески за позивача здійснювалися наступним чином. З жовтня 2017 по червень 2018 страхові внески за позивача сплачувалися за рахунок Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.П.Василенка. З вересня 2018 по червень 2019 страхові внески за позивача сплачувалися за рахунок Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.П.Василенка. З вересня 2019 по червень 2020 страхові внески за позивача сплачувалися за рахунок Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.П.Василенка. З жовтня 2020 по вересень 2021 страхові внески за позивача сплачувалися за рахунок Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.П.Василенка. (Т. 1, а.с. 8-10)

Позивач звернувся до відповідача із запитом від 28.05.2024, у якому просить надати йому копію документа, який би підтверджував факт наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 33256,74 грн., докази направлення йому таких документів, а також повідомити про період і підстави нарахування заборгованості. (Т. 1, а.с. 12)

У відповідь на запит відповідачем було направлено позивачу лист від 31.05.2024 №160/ЗПІ/20-40-24-04-12, в якому зазначено, що за реєстраційними даними Державної податкової служби України позивач з 29.09.2017 по 17.03.2021 перебував на обліку в ГУ ДПС (Шевченківський район м. Харкова 2030) як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. В автоматичному режимі в інтегрованій картці платника податків позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 відбулись нарахування зобов`язань з єдиного внеску в загальній сумі 33256,74 грн станом на 30.05.2024, а саме: за вересень-грудень 2017 року 2816,00 грн, за 2018 рік 9828,72 грн, зо 2019 рік 11016,72 грн, за 2020 рік 9595,30 грн. Відтак позивачем було порушено строки сплати єдиного внеску, що призвело до виникнення недоїмки. Відповідачем в автоматичному режимі була сформована вимога про сплату недоїмки по єдиному соціальному внеску від 23.02.2021 № Ф-5081-56 на загальну суму 33256,74 грн. Дані про час і спосіб направлення зазначеної вимоги позивачу відсутні. (Т. 1, а.с. 13-18)

У додатку до зазначеного листа міститься копія Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.02.2021 року № Ф-5081-56, згідно якої станом на 31.01.2021 позивач має заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 33256,74 грн. (Т. 1, а.с. 18)

Позивач, не погоджуючись з фактом нарахування боргу, звернувся до суду за визнанням протиправності податкової вимоги та її скасуванням.

Норми права, які застосовує суд: процесуальні положення

У КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст. 9 КАС України).

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосовує суд: матеріальне право, висновки суду

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI,) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частинами 1, 2 статті 13 Закону № 5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом № 2464-VI, або в частині, що не суперечить Закону № 2464-VI.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу 7), частини 1 статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховним Судом в постанові від 27 листопада 2019 року в справі №160/3114/19 було сформовано правовий висновок відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає ГУ ДПС, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

В подальшому сформований правовий висновок був підтриманий Верховним Судом, зокрема в постанові від 05 березня 2020 року в справі №824/509/19-а, в постанові 18 березня 2020 року в справі №140/1777/19.

Як вже було встановлено судом раніше, в період з жовтня 2017 по вересень 2021 позивач працював в Харківському національному технічному університеті сільського господарства ім.П.Василенка, який вносив за нього соціальні внески із отриманої позивачем заробітної плати, вказане підтверджується даними з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (Т. 1, а.с. 8-10)

Варто також зазначити, що належних та допустимих доказів щодо отримання позивачем за період роботи в Харківському національному технічному університеті сільського господарства ім.П.Василенка доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально відповідач до суду не надав.

Суд також звертає увагу, що наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Таким чином, суд доходить до висновку, що оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Також при вирішені даних спірних правовідносин, що виникли між позивачем та контролюючим органом суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, з якої слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Отже, виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи, аналізу вищенаведених норм законодавства та з урахуванням практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, яка є релевантною до даних правовідносин, суд проходить до висновку про протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.02.2021 №Ф-5081-56 та як наслідок про наявність правових підстав для її скасування.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

У ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6-9,14,73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС в Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № Ф-5081-56 від 23.02.2021 щодо зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп;

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення) та набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Cуддя А.А. Ширант