Справа № 420/12943/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/12943/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний остаточний розрахунок (виплата одноразової грошової допомоги при звільненні та індексації грошового забезпечення) на день виключення із списків особового складу та усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) сплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 21.10.2023 по 21.04.2024 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року у справі №420/12943/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний остаточний розрахунок (виплата одноразової грошової допомоги при звільненні та індексації грошового забезпечення) на день виключення із списків особового складу при звільнені з військової служби.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.10.2023 по 27.03.2025 включно у розмірі 153858 грн. 96 коп. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100, з відрахуванням установлених законом податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вище означеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог суб`єктом владних повноважень безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року у справі №420/12943/25 залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 392 грн. 87 коп.

У зв`язку з не усуненням недоліків (не подання до суду доказів сплати судового збору), ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року у справі №420/12943/25 - повернуто особі, яка її подала.

Означене судове рішення надіслано в електронний кабінет військової частини НОМЕР_1 та доставлено адресату 19.09.2025 року о 13 год. 04 хв., що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 22.09.2025 року.

01.10.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 повторно подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25.

До апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень додано платіжні інструкції №3153 від 11.08.2025 року про сплату судового збору в сумі 1453 грн. 44 коп., №4021 від 19.09.2025 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025 року визнано неповажними вказані військовою частиною НОМЕР_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25.

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №420/12943/25 відмовлено.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25 залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом подання до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25 із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами.

13.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником військової частини НОМЕР_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає про те, що вдруге з апеляційною скаргою військова частина НОМЕР_1 звернулася в межах строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, разом з платіжним дорученням. Крім того, скаржник вказує про перебування представника відповідача у відпустці в період з 25.09.2025 року по 05.10.2025 року.

Надаючи оцінку доводам клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства України, колегія суддів уважає за необхідне зазначити про таке.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, які повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.

Право на апеляційне оскарження закріплено також у статті 293 КАС України і реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано главою першою розділу ІІІ КАС України.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно до частини другої статті 295 КАС України Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).

Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності із частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

У пункті 4 частини першої статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги.

Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно із частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Усталеною є практика Верховного Суду, що сам по собі факт повернення вчасно поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу.

Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

У постановах від 24 липня 2023 року (справа № 200/3692/21), від 07 вересня 2023 року (справа № 120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Як слідує з матеріалів справи, вперше, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25 скаржником подано безпосередньо до апеляційного суду 01 вересня 2025 року, тобто в межах, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Водночас, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року у справі №420/12943/25 залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 392 грн. 87 коп.

У зв`язку з не усуненням недоліків (не подання до суду доказів сплати судового збору), ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року у справі №420/12943/25 - повернуто особі, яка її подала.

Колегія суддів зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи вперше апеляційну скаргу без надання документа про сплату судового збору у повному обсязі, достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права.

При цьому, право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом.

Так, отримавши копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 року про повернення апеляційної скарги в електронний кабінет 19.09.2025 року, лише 01 жовтня 2025 року скаржником повторно направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

Разом з цим, строк на апеляційне оскарження на момент повторного подання апеляційної скарги вже був пропущений (через два місяці з моменту постановлення оскаржуваного судового рішення), а тому апеляційний суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що вдруге з апеляційною скаргою військова частина НОМЕР_1 звернулася в межах строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Слід зазначити, що дотримання процесуальних строків звернення із апеляційною скаргою є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Більше того, Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює додатковий тридцятиденний строк для повторного звернення з апеляційною скаргою, після первинного повернення такої скарги, а лише вказує на те, що після повернення апеляційної скарги скаржник має право повторно звернутися до суду зі скаргою, усунувши недоліки, які стали підставою для повернення такої скарги.

Судова колегія вказує про те, що повертаючи апеляційну скаргу вперше, суд апеляційної інстанції керувався лише відсутністю сплати судового збору у повному обсязі за подання апеляційної скарги.

Як убачається з наявних в матеріалах справи доказів, судовий збір у цій справі сплачено 19 вересня 2025 року, проте повторно з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 01 жовтня 2025 року, тобто через 12-ть днів від дати платіжної інструкції.

Разом з цим, скаржник вказує, що платіжне доручення отримано юридичною службою військової частини НОМЕР_1 лише 29.09.2025 року, а тому звернутися до суду з повторною апеляційною скаргою раніше, а саме в день сплати судового збору, не мав змоги.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що в підтвердження даних обставин скаржником не додано належних доказів.

Натомість обставини, на які посилається відповідач, пов`язані з внутрішньою організацією його роботи, тобто мають суб`єктивний характер і не свідчать про об`єктивну неможливість вчинити відповідну процесуальну дію в межах встановлених законом строків.

У свою чергу, неналежна організація процесу щодо оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Слід зазначити, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вирішується на підставі тих доказів, які можуть об`єктивно свідчити про відсутність в скаржника можливості оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 296 КАС України у встановлені законом строки.

При цьому, усталеною є практика Верховного Суду, сама по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого КАС України та наданого судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Право відповідача на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

У цій справі повернення первісної апеляційної скарги відбулося саме внаслідок несплати відповідачем судового збору у повному обсязі, тобто обставин, які залежали виключно від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та не були пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які підтверджені належними доказами.

Крім того, у клопотанні про поновлення строку, серед іншого, скаржник зазначав, що в період з 25.09.2025 року по 05.10.2025 року уповноважена посадова особа військової частини НОМЕР_1 (старший юрисконсульт групи юридичного забезпечення ОСОБА_2 ), перебувала у відпустці, яке у свою чергу призвело до пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Дійсно, як убачається зі змісту копії наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яку відповідач долучив до матеріалів справи, в період з 25.09.2025 року по 05.10.2025 року старший юрисконсульт групи юридичного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 перебував у відпустці.

Разом з цим, перебування уповноваженої особи у відпустці, на що посилається скаржник, як на причину пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не можна вважати такими обставинами, які відтермінували відповідачу встановлений законом строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідач є суб`єктом владних повноважень і повинен передбачати та забезпечувати безперебійне функціонування своїх відділів для своєчасного виконання відповідних напрямків роботи, забезпечувати неухильне та своєчасне виконання обов`язків, установлених законом і судом, у тому числі щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Окрім цього, судова колегія звертає увагу, що апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 сформована та повторно подана 01.10.2025 року в системі «Електронний суд» зазначеним вище представником Скрипкою О. О.

З аналізу зазначених обставин убачається, що формування апеляційної скарги в Електронному суді представником Скрипкою О. О. відбулося 01.10.2025 року, тобто в період перебування останнього у відпустці.

Наведене спростовує твердження відповідача про те, що перебування уповноваженої посадової особи військової частини НОМЕР_1 , а саме Скрипки О. О., у відпустці створило об`єктивні перешкоди для належної подачі апеляційної скарги до суду через підсистему ЄСІТС.

За таких обставин, перебування у відпустці особи, відповідальної за супроводження судових справ, не дає підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі, та не може бути поважною підставою для поновлення пропущеного строку.

Більше того, скаржником не надано до апеляційною суду доказів щодо відсутності інших уповноважених посадових осіб з відповідною компетенцією, що у свою чергу б позбавило можливості відповідача забезпечити процес оскарження судового рішення у встановлений законом строк.

Судова колегія наголошує, що приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Більше того, посилання скаржника на частину другу статті 299 КАС України як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження також є безпідставними, оскільки ця норма імперативно встановлює граничний (присічний) строк на апеляційне оскарження судового рішення суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на апеляційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 295 КАС України, який становить тридцять днів.

Не встановлює ця норма і наявність у суб`єктів владних повноважень безумовного права протягом року оскаржувати судове рішення без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Судова колегія відхиляє посилання скаржника на наявність судової практики Верховного Суду щодо оцінки мотивів для поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки висновки щодо строків звернення з апеляційними скаргами, які містяться у наведених скаржником постановах Верховного Суду, слід застосовувати з урахуванням обставин, які наявні у конкретній справі.

Відтак, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені податковим органом причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними.

За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що в даному випадку скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, які не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 299 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави вказані представником військової частини НОМЕР_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25.

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №420/12943/25.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький