Справа № 280/364/25
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2025 року справа № 280/364/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 280/364/25 (суддя Максименко Л.Я., справа розглянута за правилами загального провадження) за позовом Підприємства об`єднання громадян «ІНТЕРТЕКСТИЛЬ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об`єднання громадян «Інтертекстиль» (далі позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України ( далі відповідач) від 23 серпня 2024 року № 36506/13-01-07-04 за формою В1;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України від 23 серпня 2024 року № 36510/13-01 -07-04 за формою ПС.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що висновки позапланової виїзної перевірки позивача з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за травень 2024 року є протиправними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позовні вимоги позивача були задоволені повністю, суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, неналежну оцінку доказів, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що перевіркою достовірності і правильності визначення позивачем та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації за травень 2024 року суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації з податку на додану вартість) встановлено її завищення на суму 26 276 921 гривень. ГУ ДПС у Львівській області скеровано на адресу позивача запит від 15.07.2024 щодо надання у встановлені терміни бухгалтерських та первинних документів, що підтверджують дані Декларації за травень 2024 року. Станом на 19.07.2024 та 25.07.2024 (розгляд заперечення на акт перевірки) позивачем не було надано для перевірки первинних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: - установчих документів; - наказів на призначння директора та головного бухгалтера підприємства; - відомості про основні засоби та приміщення, що використовуються підприємством у господарській діяльності; - регістрів бухгалтерського обліку; - договорів, актів прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг, накладних, товарно-транспортних накладних, ВМД; - довідок МСЕК; - штатний розпис; - табель робочого часу; - відомості нарахування заробітної плати; - списки працюючих інвалідів; - калькуляцій виготовлення готової продукції; - актів на списання, норм списання ТМЦ; - банківських виписок, платіжних доручень, що підтверджують факт оплати платником сум, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, інших документів, що підтверджують дані Податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року.

З тих документів, що надав позивач контролюючому органу, неможливо дослідити правомірність дотримання платником податку вимог пункту 8 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу, зокрема визначити питому вагу витрат, понесених на переробку сировини, питому вагу оплати праці інвалідів у загальних витратах на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва. Отже, твердження позивача, про те, що ним надано всі документи на підтвердження заявлених у податковій звітності показників, з якими погодився і суд першої інстанції, не відповідають дійсності.

Внаслідок відсутності документів (довідок МСЕК, тощо), що підтверджують інвалідність працівників, перевіркою ПОГ Інтертекстиль встановлено безпідставне застосування підприємством податкової пільги в червні 2023 року, визначеної п.8 підрозділу 2 розділу XX ,,Перехідні положення Податкового кодексу на загальну суму 31 458 570 грн., в тому числі по періодах: - червень 2023 року у сумі ПДВ 31 458 570 грн. (188 751 420/6).

Відповідач вважає оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення правомірними, а отже у суду не було законних підстав для їх скасування.

Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. На думку позивача відсутні підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції.

У відзиві зазначає, що в охопленому перевіркою звітному періоді не оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі, заявленого до бюджетного відшкодування. Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є: застосування норми пункту 8 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України. Наголошує, що у нього наявні усі первинні документи, якими підтверджуються як взаємовідносини з постачальниками, так і проведення імпортних операцій, які є належним підтвердженням права позивача на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та внесені відповідними уповноваженими органами до інформаційно-аналітичних систем. Проте, жоден із наявних у позивача документів не взято до уваги та не оцінено відповідачем на предмет відповідності вимогам законодавства до оформлення та змісту. Окрім того, сплачений податок на додану вартість при митному оформленні імпорту продукції зарахований до державного бюджету, що не заперечується відповідачем.

Як було встановлено судом першої інстанції, ПОГ «Інтертекстиль» відповідно до розпорядження Київської обласної державної (військової) адміністрації від 30.03.2023 року № 228 отримувало дозвіл на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю, у відповідності до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 14-2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року

№1010 (із змінами), протоколу від 03 вересня 2021 року №3 засідання комісії з питань доцільності надання дозволів на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю та фінансової допомоги на поворотній і безповоротній основі, цільової позики заявникам-роботодавцям, заснованим громадськими організаціями осіб з інвалідністю Київської обласної державної адміністрації.

Дозвіл отримано на застосування пільги відповідно до пункту 142.1 статті 142 «Податок на прибуток підприємств» та абзаца першого п. 8 підрозділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ.

Згідно зі штатним розписом, затвердженим для здійснення діяльності позивач використовує працівників, а саме: у березні 2023 року - 7 працівників; у квітні 2023 року - 33 працівника; у травні 2023 року - 68 працівників; у червні 2023 року 68 працівників; у липні 2023 року - 61 працівників; у серпні 2023 року - 61 працівник; у вересні 2023 року - 66 працівників; жовтні 2023 року - 5 працівників; травень 2024 року - 9 працівників. Крім того, для здійснення господарської діяльності залучалися працівники за цивільно-правовими договорами.

З метою підтвердження кількості працівників з інвалідністю позивачем до заперечень

на акт перевірки та суду надано список працюючих інвалідів за червень, серпень, вересень 2023 року відповідно до якого на підприємстві працювало 58 працівників з інвалідністю. На підтвердження статусу інвалідності надавались довідки МСЕК. Позивач зазначає, що ГУ ДПС не було позбавлене можливості направити запити до державних органів щодо встановлення інвалідності працівників. Відповідачу були надані списки працюючих інвалідів, зауважень до яких не було наведено. Факт здійснення діяльності (виробництва) підтверджується калькуляцією, актами по браку та відходів, звітами з виробництва, накладними на переміщення, які надавалися до заперечень.

Таким чином, твердження ГУ ДПС, що підприємством не надано документи, які б підтверджували процес переробки (обробки, інших видів перетворення) даних ТМЦ (якість яких не відповідає вимогам до матеріалів, які можуть бути використані для виготовлення готової продукції) не відповідає обставинам справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача прохав залишити скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Підприємство об`єднання громадян "Інтертекстиль" (, вул. Героїв 93 бригади, буд. 6, м. Запоріжжя, 69114) зареєстровано як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Видами діяльності ПОГ "Інтертекстиль" згідно КВЕД є: 14.11 Виробництво одягу зі шкіри (основний); 14.12 Виробництво робочого одягу; 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 14.14 Виробництво спіднього одягу; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 14.20 Виготовлення виробів із хутра; 14.31 Виробництво панчішно-шкарпеткових виробів; 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу; 15.12 Виробництво дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів; 46.16 Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами; 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

19 червня 2024 року Підприємством об`єднання громадян "Інтертекстиль" подано до ГУ ДПС у Львівській області податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2024 року з додатками: довідкою про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду (Д2); розрахунком суми бюджетного відшкодування (Д3), прийняття яких підтверджується квитанцією № 2 від 20 червня 2024 року (а.с.50-55, Том 1).

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20; п.73.3 с.73, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75; п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78; п.82.2 ст.82 Податкового кодексу, на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 25.06.2024 № 3399-ПП було передбачено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПОГ Інтертекстиль (43991071) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

На підставі наказу від 25.06.2024 № 3399-ПП Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПОГ Інтертекстиль (43991071) і направлень на проведення позапланової документальної виїзної перевірки від 08.07.2024 № 7238, 7239 та від 11.07.2024 № 7500 працівником управління податкового аудиту у сфері торгівлі і послуг ГУ ДПС у м. Києві 11.07.2024 було здійснено вихід на податкову (юридичну) адресу 4073 м. Київ, пров. Куренівський, буд. 19/5, кв. 403. Працівником управління податкового аудиту ГУ ДПС у м. Києві встановлено факт неможливості проведення даної документальної позапланової виїзної перевірки у зв`язку з відсутністю за податковою адресою (місцезнаходженням) платника податків, про що складено акт про неможливість проведення перевірки ПОГ Інтертекстиль від 11.07.2024 № 6071/Ж6/26-15-07-02-03 (а.с.105, Том 12).

Управлінням податкового аудиту ГУ ДПС у Львівській області направлено запити на встановлення місцезнаходження уповноваженої особи ПОГ Інтертекстиль (43991071) до ТУ БЕБ у Львівській області та в ГУ НП у м.Києві. На момент написання акта перевірки відповідь від ТУ БЕБ у Львівській області та ГУ НП у м.Києві не надходила.

ГУ ДПС у Львівській області 16.07.2024 надіслано підприємству рекомендованим листом з повідомленням про вручення письмове повідомлення від 15.07.2024 № 21128/6/13-01-07-04 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та лист від 15.07.2024 № 21125/6/13-01-07-04-17 Про надання документів та інформації щодо надання у встановлені терміни бухгалтерських та первинних документів, що підтверджують дані Декларації за травень 2024 року (а.с.106-107, 113, Том 12).

Згідно наказу ГУ ДПС у Львівській області від 15.07.2024 №3773-ПП відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20; п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75; п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78; ст.79 Податкового кодексу України державними інспекторами проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПОГ Інтертекстиль з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, про що складено акт від 25.07.2024 № 31296/13-01-07-04/43991071.

Під час перевірки встановлено порушення ПОГ Інтертекстиль:

- п.44.1, п.44.6 ст.44; п.85.2 ст.85; п.185.1 ст.185; п.187.1 ст.187; п.188.1 ст.188; п.200.1, п.200.4 ст.200; п.8 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України, в результаті чого підприємством завищено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за травень 2024 року у сумі 26 276 921 грн.;

- п.44.1, п.44.3 ст.44; п.85.2 ст.85 ПК України підприємством до перевірки не надано документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Позивачем були подані заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки ПОГ Інтертекстильвід 25.07.2024 №31296/13-01-07-04/43991071 (вих.№ 08/08-2024 від 08.08.2024), до яких було долучено: установчі документи, розпорядження КОДА на пільгу від 30.03.2023, виписка з ЄДР, наказ на директора, наказ про облікову політику; табеля, штатні розписи, відомості нарахування заробітної плати за червень, жовтень 2023, травень 2024року, список працюючих інвалідів, довідки МСЕК; довідка про чисельність працівників та ФОП за червень, жовтень 2023, травень 2024 року; договори придбання та оренди за 2023 рік; ОСВ загальна та по рахунках 20,22, 231, 24, 26, 28, 301, 311, 361, 3771, 631, 632, 64, 651, 661, 6851, 91, 92, 94 за червень, жовтень 2023, травень 2024року; банківські виписки за червень, жовтень 2023, травень 2024 року; первинні документи придбання послуг за червень, жовтень 2023, травень 2024 року: первинні документи: акти приймання-передачі, звіти, додатки від комісіонерів на придбання сировини, митні декларації, ЦМР, інвойси за червень 2023 року по договору комісії та прямий імпорт; виробництво -калькуляція, акт по браку та відходів, звіти з виробництва, накладні на переміщення червень 2023; видаткові накладні на реалізацію червень 2023, ТТН на реалізацію червень 2023 року, договори реалізації за ОСВ 361 за 2023рік.

Згідно відповіді ГУ ДПС у Львівській області на заперечення від 21.08.2024 року №24851 /6/13-01 -07-04-17 висновки акту перевірки залишено без змін.

23 серпня 2024 року Головним управлінням ДПС у Львівській області винесені податкові повідомлення-рішення:

- № 36506/13-01-07-04 за формою В1 на загальну суму 39 415 381,50 грн.;

- № 36510/13-01 -07-04 за формою ПС на суму 1020 грн.(а.с.17-21, Том 1).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 23.08.2024 протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на спростування висновків контролюючого органу, що відображені в акті перевірки, тобто спростував доводи про допущені порушення вимог діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до пункту 78.4. статті 78 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Тобто, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №826/8058/17 зазначив, що обов`язок платника податків надавати усі первинні документи, пов`язані із предметом перевірки, знаходиться у прямій залежності від факту реальної обізнаності платника податків із призначеною відносно нього перевіркою та її предметом і забезпечення йому можливості взяти участь у її проведенні. За змістом пункту 85.2 статті 85 ПК України такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідач стверджує, що копію наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.07.2024 № 3773-пп, повідомлення про початок документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.07.2024 №21128/6/13-01-07-04 та запит ГУ ДПС у Львівській області від 15.07.2024 №21125/6/13-01-07-04-17 про надання документів фінансово-господарської діяльності для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано позивачу 16.07.2024 року рекомендованим поштовим відправленням (а.с.113, Том 12). Однак, поштова кореспонденція не вручена та повернулась до контролюючого органу 01.08.2024 вже після складання акту перевірки (а.с. 114, Том 12).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доказів, на підставі яких можливо дійти висновку про належне повідомлення платника про проведення перевірки, як і доказів отримання запиту про надання документів, матеріали справи не містять.

За правилами абзацу першого пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пункт 85.6 статті 85 ПК України встановлює, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку.

У постановах від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 03 жовтня 2023 року у справі № 420/534/20 Верховний Суд сформулював такі висновки. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Поряд з цим у постанові від 08 вересня 2019 року у справі № 802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

У постановах від 24 лютого 2020 року у справі № 440/4443/18, від 27 квітня 2022 року у справі № 420/13197/20 Верховний Суд виснував, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.

Таким чином, платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте, реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Судом встановлено, що ПОГ Інтертекстиль подано заперечення до акта від 25.07.2024 № 31296/13-01-07- 04/43991071, до заперечення додано копії документів за червень 2023 року, жовтень 2023 року та травень 2024 року на 2 815 аркушах.

ГУ ДПС у Львівській області листом від 12.08.2024 № 24169/6/13-01-07-04-17 повідомлено підприємство про час і місце проведення засідання постійно діючої комісії по розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області 21 серпня 2024 року. Однак, представники позивача не з`явилися для участі у розгляді заперечення.

Постійно діючою комісією з розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області розглянуто наведені в запереченнях аргументи та прийнято рішення, що дані аргументи не спростовують фактів порушень, відображених в акті позапланової виїзної перевірки від 25.07.2024 №31296/13-01-07-04/43991071, про що зазначено в протоколі засідання комісії з розгляду спірних питань від 21.08.2024 №239/13-01- 07-04/43991071.

Тобто, платник податків, дізнавшись про проведення стосовно нього позапланової невиїзної перевірки, скористався своїм правом до винесення рішення подати додаткові документи до заперечення на висновки акту перевірки.

Верховний Суд неодноразово вказував (постанови Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 814/3617/14, від 03 березня 2021 року у справі № 824/638/18-а, від 08 вересня 2022 року у справі № 640/26351/20, від 11 липня 2023 року у справі № 822/554/17, від 10 січня 2023 року у справі № 814/876/16 тощо), що факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акта про відмову у наданні документів. У постанові від 25 травня 2021 року (справа № 815/5615/15) Верховний Суд виснував, що відсутність акту, який засвідчує факт відмови надати первинні документи, свідчить про неповноту та необ`єктивність перевірки, здійсненої посадовими особами податкового органу.

В актах про ненадання документів від 19.07.2024 та від 25.07.2024, складених ГУ ДПС у Львівській області, вказується про направлення одного і того ж листа від 15.07.2024 №21125/6/13-01-07-04-17. Існування інших листів з вимогами про направлення документів у актах не прослідковується.

Як наголошено в постанові Верховного Суду від 08.11.2021 у справі №640/21601/19 (адміністративне провадження №К/9901/29708/20), в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю. В той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України.

За встановлених у даній справі обставин, після початку проведення перевірки та до винесення податкових повідомлень-рішень контролюючий орган без належних на те підстав не прийняв до уваги подані платником податків наявні у нього первинні та інші документи, пов`язані із предметом перевірки.

Відтак, суд дійшов правильних висновків, що в спірному випадку податковий орган в акті перевірки обмежився встановленням формальних умов застосування положень пунктів 44.1, 44.6 статті 44 та пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України, не з`ясувавши обставини, що мають значення для кваліфікації дій платника податків.

За наведених підстав суд обгрунтовано визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 №36550/13-01-07-04 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020 грн..

Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №36506/13-01-07-04.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

За правилами підпункту в пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку із ввезення товарів на митну територію України.

Згідно із пунктом 187.8 пункту 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до підпункту ґ пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами абзаців першого, другого пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пункт 200.1 статті 200 ПК України передбачає, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

В свою чергу, пункт 201.12 статті 200 ПК України передбачає, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

У постанові від 03 жовтня 2023 року у справі №640/16289/22 Верховний Суд дійшов висновку, що з моменту подання платником податків митної декларації для митного оформлення ввезених на митну територію України товарів у останнього виникають відповідні податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість. Після сплати цього податку до бюджету платник податків набуває право на віднесення таких сум до податкового кредиту відповідного періоду. Таке розуміння норм Податкового кодексу України відповідає характеру і змісту правового регулювання податку на додану вартість та суті його адміністрування, оскільки право на податковий кредит перебуває у прямій залежності саме від факту сплати відповідної суми податку на додану вартість до бюджету. При цьому митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, є належним документом, що посвідчує право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту за відповідний період, оскільки вона підтверджує фактичну сплату суми податку до відповідного бюджету.

У постанові від 23 травня 2024 року у справі №380/5557/22 Верховний Суд погодився із таким висновком, не вбачав підстав відступу від нього та зазначив, що пункт 198.6 статті 198, пункт 201.12 статті 201 ПК України у своєму взаємозв`язку імперативно вказують на те, що задекларовані платником податків показники податкового кредиту, сформованого за наслідками ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України, мають бути підтверджені саме шляхом надання до перевірки відповідних митних декларацій, на підставі яких були здійснені такі операції.

На сторінці 18 Акту перевірки зазначено, що в графі 2 Таблиці 1 Додатка 3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування Декларації з ПДВ за травень 2024 року ПОГ Інтертекстиль відображено ПДВ, фактично сплаченого постачальником, всього в сумі 26 276 921 грн. Перевіркою неможливо підтвердити фактично сплачені підприємством суми ПДВ постачальникам товарів/послуг або сплачені до Державного бюджету України в зв`язку з непредставленням до перевірки банківських виписок, платіжних доручень або будь-яких документів, які підтверджують сплату даної суми, про що складено акти про ненадання посадовим особам ПОГ Інтертекстиль документів…

Суд встановив, що господарські операції з імпортування товару здійснювалися позивачем із залученням комісіонерів - ТОВ СМІЧОВ, ТОВ РІТАРІС та ТОВ КОРНІВ на підставі договорів комісії.

ТОВ СМІЧОВ, ТОВ РІТАРІС та ТОВ КОРНІВ як комісіонерами поставлено позивачу як комітенту товар (одяг, що був у користуванні, для подальшого використання, несортований з текстильних матеріалів (SecondHand) - 1-ї. 2-ї, 3-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг; взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії; речи вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортимент: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін.), про що між сторонами були складені та підписані акти прийому-передачі, копії яких долучені до матеріалів справи.

Компаніями Roberts Recycling Ltd No 4 Brickfields, Liverpool Merseyside L36 6HY, United Kingdom; COMFORT SP.Z O.O. ul.Henryka Sienkiewicza 95, 21-480 Wola Okrzejska, Poland, RETAILCLOT SP.Z O.O, Recycling Solutions (North West) ltd, Interclot SP.Z O.O поставлено, а ПОГ "Інтертекстиль" прийнято товар (одяг, що був у користуванні, для подальшого використання, несортований з текстильних матеріалів 1-ї. 2-ї, 3-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг; взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії; речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортимент: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін.), про що свідчать складені позивачем під час митного оформлення товару митні декларації за червень 2023 року, серпень 2023 року та вересень 2023 року, копія яких містяться в матеріалах справи.

До справи додані вантажно-митні декларації, на підставі яких позивач здійснював ввезення товару на митну територію України. Такі ВМД надавалися і до заперечень на акт перевірки, однак безпідставно не враховані в якості належної підстави для виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість, яка заявлена до бюджетного відшкодування.

Суми податку на додану вартість, сплачені на митниці, підтверджені ВМД, були позивачем включені до складу податкового кредиту та в подальшому заявлені до бюджетного відшкодування (копія банківської виписки додана до позовної заяви).

Також, в акті перевірки визначено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ є: застосування нульової ставки оподаткування по ПДВ згідно з пунктом 197.6 статті 197 та пункту 8 підрозділу 2 Особливості справляння податку на додану вартість розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 30 березня 2023 року №228 про надання дозволів на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю та здійснення експортних операцій (одяг, що був у користуванні, для подальшого використання з текстильних матеріалів).

Згідно з пунктом 8 підрозділу 2 розділу XX ,,Перехідні положення Податкового кодексу, на період до 1 січня 2025 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю, де кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.

ПОГ Інтертекстиль відповідно до розпорядження Київської обласної державної (військової) адміністрації від 30.03.2023 року № 228 отримало дозвіл на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю, і відповідності до Закону України Про місцеві державні адміністрації, статті 14-2 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року №1010 (із змінами), протоколу від 03 вересня 2021 року №3 засідання комісії з питань доцільності надання дозволів на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю та фінансової допомоги на поворотній і безповоротній основі, цільової позики заявникам-роботодавцям, заснованим громадськими організаціями осіб з інвалідністю Київської обласної державної адміністрації.

Дозвіл отримано на застосування пільги відповідно до пункту 142.1 статті 142 Податок на прибуток підприємств та абзаца першого п. 8 підрозділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ.

Згідно зі штатним розписом для здійснення діяльності позивач використовує працівників: у березні 2023 року - 7 працівників; у квітні 2023 року - 33 працівника; у травні 2023 року - 68 працівників; у червні 2023 року - 68 працівників; у липні 2023 року - 61 працівників; у серпні 2023 року - 61 працівник; у вересні 2023 року - 66 працівників; жовтні 2023 року - 5 працівників; травень 2024 року - 9 працівників.

Крім того, для здійснення господарської діяльності залучалися працівники за цивільно-правовими договорами.

Позивачем до заперечень на акт перевірки та суду надано список працюючих осіб з інвалідністю за червень, серпень, вересень 2023 року, відповідно до якого на підприємстві працювало 58 працівників з інвалідністю. На підтвердження статусу інвалідності надавались довідки МСЕК.

Посилання відповідача на те, що вказана пільга з оподаткування пов`язана, серед іншого, із виготовленням підприємствами певного товару внаслідок переробки (обробки, іншого перетворення), а підприємством не здійснювались жодних процесів з переробки (обробки, інших видів перетворення) даних ТМЦ, а вартість не придатних для виготовлення готової продукції сировини не є витратами на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, а є операцією з придбання не якісної сировини, яку в подальшому уцінили та реалізовували, суд правильно відхилив, оскільки вказані зауваження не знайшли свого відображенні в акті перевірки.

Оскільки саме акт перевірки є носієм доказової інформації, то відсутність в ньому таких висновків, не дає можливості у суді посилатися на такі обставини та факти під час розгляду справи про оскарження ППР.

Щодо періоду виникнення від`ємного значення травень 2024 року (Додаток 3 до декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року) суд зазначає наступне.

03 липня 2024 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (реєстраційний номер ), яким виправлено період виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість (зазначено вірний період червень 2023 року).

Відповідно до додатку 2 до декларації з податку на додану вартість від 19.06.2024 року, реєстраційний номер , сума від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду становить 256 268 грн. (період виникнення жовтень 2023 року).

Позивачем разом із запереченнями на акт документальної позапланової виїзної перевірки надававлися документи, які підтверджують показники, задекларовані в декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку), а саме за періоди: - червень 2023 (від`ємне значення вказаного періоду задеклароване до відшкодування з бюджету); - жовтень 2023 року (сума від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду); - травень 2024 року період, за який подана декларація з податку на додану вартість), в якій відображено суму ПДВ заявлену до відшкодування з бюджету. Так, були подані наступні документи: установчі документи, розпорядження КОДА на пільгу від 30.03.2023, виписка з ЄДР, наказ на директора, наказ про облікову політику; табеля, штатні розписи, відомості нарахування заробітної плати за червень, жовтень 2023, травень 2024 року, список працюючих інвалідів, довідки МСЕК; довідка про чисельність працівників та ФОП за червень, жовтень 2023, травень 2024 року; договори придбання та оренди за 2023 рік; ОСВ загальна та по рахунка 20,22, 231, 24, 26, 28, 301, 311, 361, 3771, 631, 632, 64, 651, 661, 6851, 91, 92, 94 за червень, жовтень 2023, травень 2024 року; банківські виписки за червень, жовтень 2023, травень 2024 року; первинні документи придбання послуг за червень, жовтень 2023, травень 2024 року: первинні документи: акти приймання-передачі, звіти, додатки від комісіонерів на придбання сировини, митні декларації, ЦМР, інвойси за червень 2023 року по договору комісії та прямий імпорт; виробництво -калькуляція, акт по браку та відходів, звіти з виробництва, накладні на переміщення червень 2023; видаткові накладні на реалізацію червень 2023, ТТН на реалізацію червень 2023 року, Договори реалізації за ОСВ 361 за 2023рік.

Відтак, позивачем спростовані висновки контролюючого органу, що зазначені в акті перевірки, і з урахуванням цього, суд обгрунтовано скасував спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23 серпня 2024 року як протиправні.

Щодо доказів, долучених ГУ ДПС до апеляційної скарги.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

Сам по собі лист-відповідь ДБР про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001401 відносно ПОГ «ПАЛІТРА», ПОГ «Інтертекстиль», ПОГ «Компанія СОНОЛА» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 209, ч.2 ст. 364 КК України, не є доказом у даній адміністративній справі у розумінні положень ст.72 КАС України, оскільки взагалі не розкриває обставин, що досліджуються судом в рамках даного спору.

До листа-відповіді долучено лише копії протоколів допитів свідків, проте адміністративний суд не наділений повноваженнями надавати оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. Наявність судових вироків, які б набрали законної сили, та якими б були встановлені обставини, що могли бути використані для перевірки висновків контролюючого органу, станом на момент розгляду даної адміністративної справи не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, а позивачем надано докази на спростування висновків контролюючого органу, що зроблені під час первірки. Суд першої інстанції обгрунтовано скасував спірні рішення відповідача.

В межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 280/364/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 09.10.2025р..

Повний текст постанови виготовлено 15.10.2025р..

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак