Справа № 420/30609/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30609/24

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 10.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

при секретарі Пальоній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП) в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 30.07.2024 року №1974 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області» в частині притягнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 09.08.2024 року №1313о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП з 10 серпня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскарженим наказом відповідача від 30.07.2024 року №1974 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за, як зазначено в наказі, скоєння грубого дисциплінарного проступку, причинами якого стали особиста недисциплінованість, нехтування обов`язками поліцейського та неналежне здійснення керівниками профілактичної роботи зі зміцнення службової дисципліни та запобігання вчинення підлеглими правопорушень.

Позивач вважає, що у його діях відсутній склад порушення службової дисципліни, вина його не доведена, а висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП від 30.07.2024 року №1974 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ВП №5 ОРУП №1 ГУНП» в частині притягнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП, до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП від 09.08.2024 року №1313о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП з 10 серпня 2024 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №5 ОРУП №1 ГУНП.

13.07.2024 року на адресу начальника ГУНП надійшла доповідна записка т.в.о. начальника УГІ ГУНП №55/2157 щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків оперуповноваженим сектору кримінальної поліції того ж підрозділу поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та дільничним офіцером поліції сектору превенції того ж підрозділу поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , можливому спричиненні ними тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що призвело до внесення працівниками ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, 12.07.2024 року відомостей до ЄРДР за №0001118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, в якій для вивчення службової діяльності вказаних працівників, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками щодо останніх т.в.о. начальника УГІ ГУНП запропонував призначити службове розслідування та відсторонити зазначених поліцейських від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

З метою перевірки зазначених відомостей, наказом ГУНП від 13.07.2024 року №1805 призначено службове розслідування.

Також, на підставі пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі Порядок №893), частини другої статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі ДС НПУ), та частини першої статті 70 Закону України Про Національну поліцію, наказом ГУНП від 13.07.2024 року №1103о/с старших лейтенантів поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

27.07.2024 року начальником ГУНП затверджено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними в доповідній записці т.в.о.начальника УГІ ГУНП від 13.07.2024 року №55/2157.

З огляду на вказаний висновок, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що старший лейтенант поліції ОСОБА_7 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 13 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 ДС НПУ, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини 2 статті 31, частини першої статті 43, частини першої статті 64 Закону України Про Національну поліцію України від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі Закон №580-VІІІ), пункту 7 частини першої статті 9, частини першої статті 16 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної від 25.04.2019 №2704-VІІІ, частини першої статті 38 Закону України Про запобігання корупції від 14.10.2014 №1700-VІІ, частини першої, третьої статті 15, абзацу другого, сьомого частини першої статті 19 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР, абзацу першого пункту 2, пункту 5, абзацу першого пункту 12 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 15.11.2017 №930 (далі Порядок №930), пункту 7 розділу ІV Порядку №893, абзаців другого, третього, четвертого, восьмого, дев`ятого, одинадцятого пункту 1 розділу ІІ, пунктів 2, 4, 5, 6 розділу ІІІ, абзаців другого, третього пункту 2, пунктів 3, 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 (далі Правила №1179), пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 (далі Інструкція №1026), пункту 1.7 розділу І, пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП, затверджених наказом ГУНП від 24.04.2023 №1000, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 №7 Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції, пунктів 1.6 розділу І, пунктів 2.16, 2.27 розділу ІІ, пунктів 3.1, 3.2, 3.4, 3.7, 3.9, 3.10 розділу ІІІ посадової інструкції від 07.02.2024 №60.5-83 дск, що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному недотриманні законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України, особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, неналежному виконанні своїх службових обов`язків, а також завданні цивільній особі тілесних ушкоджень, що призвело до внесення відомостей до ЄРДР за частиною другою статті 365 КК України, використанні російської мови під час несення служби та спілкування із громадянами, порушенні порядку проведення превентивних поліцейських заходів та поліцейських заходів примусу, Правил етичної поведінки поліцейських, порядку розгляду звернень громадян, ненаданні відповідей заявникам, незабезпеченні безперервної відеозйомки з моменту початку виконання службових обов`язків до завершення, неінформуванні керівника про порушення службової дисципліни, перешкоджанні та несприянні проведенню службового розслідування, за що комісія пропонувала застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Згідно п.1 наказу №1974 від 30.07.2024 року, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у грубому порушенні частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 13 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 ДС НПУ, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини 2 статті 31, частини першої статті 43, частини першої статті 64 Закону №580-VІІІ, пункту 7 частини першої статті 9, частини першої статті 16 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної від 25.04.2019 №2704-VІІІ, частини першої статті 38 Закону України Про запобігання корупції від 14.10.2014 №1700-VІІ, частини першої, третьої статті 15, абзацу другого, сьомого частини першої статті 19 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР, абзацу першого пункту 2, пункту 5, абзацу першого пункту 12 розділу ІV Порядку №930, пункту 7 розділу ІV Порядку №893, абзаців другого, третього, четвертого, восьмого, дев`ятого, одинадцятого пункту 1 розділу ІІ, пунктів 2, 4, 5, 6 розділу ІІІ, абзаців другого, третього пункту 2, пунктів 3, 4 розділу ІV Правил №1179, пункту 5 розділу ІІ Інструкції №1026, пункту 1.7 розділу І, пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 розділу ІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП, затверджених наказом ГУНП від 24.04.2023 №1000, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 №7 Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції, пунктів 1.6 розділу І, пунктів 2.16, 2.27 розділу ІІ, пунктів 3.1, 3.2, 3.4, 3.7, 3.9, 3.10 розділу ІІІ посадової інструкції від 07.02.2024 №60.5-83 дск, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №5 ОРУП №1 ГУНП, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до наказу ГУНП від 09.08.2024 року №1313о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 09.08.2024 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржених наказів ГУПН, а тому поновив ОСОБА_1 на раніше займаній посаді.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктами 1, 2, 3, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої - третьої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно із пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Приписами ст.19, п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються ДС НПУ, що затверджується законом.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до ДС НПУ.

Відповідно до ст.11, 12, 13, 14 ДС НПУ за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ч. 3, 4, 6, 7, 8, 12 ДС НПУ під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

З матеріалів справи вбачається, що доводи стосовно вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку базуються, зокрема, на порушенні вимог чинного законодавства під час спілкування та доставлення до Центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_8 12.07.2024 року, що призвело до отримання останнім тілесних ушкоджень та внесення за вказаним фактом відомостей до ЄРДР, і, крім того, неналежне відпрацювання позивачем матеріалів ЄО.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з тієї ж доби строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан (продовжено Указами Президента України).

Підпунктом 1 пункту 1 розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 28.02.2023 №139/А-2023 Про внесення змін до розпорядження голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 26.02.2022 №14/А-2022 запроваджено комендантську годину з 00:00 до 05:00 та введено заборону на перебування людей у зазначені години на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Наказом ВП №5 ОРУП №1 ГУНП від 01.05.2024 №114 Про забезпечення організації несення служби тимчасової поліцейської станції Аркадія, з метою забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, публічної безпеки і порядку, недопущення мародерства, дотримання вимог комендантської години та стабільної оперативної обстановки на території регіону, попередження та розкриття кримінальних правопорушень, покращення криміногенної обстановки на території м.Одеси й Одеської області під час літнього сезону, відповідно до бойових розпоряджень ОУВ Примор`я від 18.05.2022 №137 ДСК, ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.05.2022 №479/73 ДСК, наказу Одеської обласної військової адміністрації від 16.07.2022 №16 Про встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на окремих територіях Одеської області в умовах правового режиму воєнного стану та інших розпоряджень військового командування в ООВА, в літній період 2024 року в умовах правового режиму воєнного стану відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП, з 03.05.2024 організовано роботу в цілодобовому режимі тимчасової поліцейської станції Аркадія (далі ТСП Аркадія) та залучено до несення служби на ТСП, серед інших, старших лейтенантів поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно з відомостями, занесеними до книги нарядів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП №610/3, зокрема розстановкою нарядів на 11.07.2024, з`ясовано, що з 09.00 11.07.2024 по 09:00 12.07.2024 для несення служби на ТСП Аркадія заступили оперуповноважений СКП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та дільничний офіцер поліції СП ВП №5 ОУРП №1 ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_9 .

Згідно матеріалів справи, 12.07.2024 о 00:45 пішим патрулем ВП №5 ОРУП №1 ГУНП Плющ-100 у складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , на пляжі Аркадія біля моря було виявлено чоловіка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та жінку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які порушували комендантську годину, при цьому чоловік мав явні ознаки алкогольного сп`яніння.

У ході спілкування із вказаним чоловіком, поліцейськими було встановлено, що останній, відповідно до ІКС ІПНП, перебуває в розшуку за статтею 210 КУпАП за ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), у зв`язку із чим останньому було запропоновано прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Однак ОСОБА_11 слідувати за поліцейськими категорично відмовився, чинив опір, що зафіксовано у матеріалах службового розслідування, а тому поліцейськими було застосовано до нього заходи фізичного впливу (загин руки за спину, повалили на землю (пісок) та одягли кайданки) та затримано в порядку статті 262 КУпАП (протокол про адміністративне затримання серії АЗ №088491).

Надалі, ОСОБА_11 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де у нього було виявлено тілесні ушкодження (набряк на щоці, збиті нижня та верхня губа), що стало підставою для виклику старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, якою ОСОБА_11 було доставлено до КНП Міська клінічна лікарня №11 ООР з тілесними ушкодженнями.

Повідомлення бригади медичної допомоги про можливі тілесні ушкодження здійснено 02:23. Зазначене повідомлення було зареєстровано до ІКС ІПНП ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП за №9494, а на місце події направлено СОГ та поінформовано ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, однак на момент прибуття до лікарні ОСОБА_11 залишив приміщення медичного закладу та пішов у невідомому напрямку.

В подальшому, ОСОБА_11 самостійно звернувся до ТУ ДБР, розташоване у м.Миколаєві (з дислокацією у м.Одесі), де склав заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Працівниками ТУ ДБР за вказаним фактом відомості внесено до ЄРДР за №0001118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України.

З метою з`ясування наведених вище обставин, колегію суддів було досліджено відеоматеріали наведеної події, які наявні в матеріалах справи.

Так, із запису з портативного відеореєстратора (бодікамери) наряду поліції Плющ-100 вбачається, серед іншого, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_11 використовував, в тому числі, російську мову.

Згідно п.7 ч.1 ст. 9, ст.16 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків зобов`язані: особи начальницького (середнього і вищого) складу Національної поліції, інших правоохоронних та розвідувальних органів, посадові особи інших органів, яким присвоюються спеціальні звання.

Мовою нормативних актів, документації, діловодства, службової діяльності та спілкування з громадянами України в органах правопорядку, розвідувальних органах, державних органах спеціального призначення з правоохоронними функціями є державна мова.

З особою, яка не розуміє державної мови, працівник органу правопорядку, розвідувального органу, державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями може спілкуватися англійською мовою або іншою мовою, прийнятною для сторін, а також за допомогою перекладача.

Отже, ураховуючи наведені вище приписи законодавства, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо недотримання позивачем під час виконання службових обов`язків вимог Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної.

Стосовно доводів відповідача про порушення позивачем Інструкції №1026, пунктом 5 розділу ІІ якої передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Згідно матеріалів службового розслідування, портативний відеореєстратор, що був виданий позивачу, розрядився і у зв`язку із чим не міг використовуватися. Подія фіксувалась на відеореєстратор, який був виданий старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 .

Крім цього, згідно з абзацами 2,3,4,8,9,11 пункту 1 розділу ІІ, Правил №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5, 6 розділу ІІІ Правил №1179, поліцейський зобов`язаний пояснити затриманій особі зрозумілою для неї мовою підстави для затримання та права затриманої особи, надати можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника, а також повідомити про факт затримання третій особі, яку повинна обрати затримана особа.

Поліцейський не повинен піддавати катуванню затриманих осіб, допускати жорстоке, нелюдське або таке, що принижує людську гідність, ставлення до них.

Поліцейський повинен забезпечити людське ставлення та повагу до затриманої особи.

Поліцейський може застосувати заходи поліцейського примусу до затриманої особи лише у передбачених законом випадках, з дотриманням вимог законності, необхідності, пропорційності та ефективності заходу.

Приписами абзаців другого, третього пункту 2, пунктів 3, 4 розділу ІV Правил №1179 передбачено, що незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний: висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Оцінюючи ситуацію в межах спірних правовідносин, яка зображена на відео, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про порушення ОСОБА_1 Правил етичної поведінки поліцейських №1179 в частині використання ненормативної лексики відносно затриманого ОСОБА_11 .

Між тим, щодо застосування до ОСОБА_11 заходів примусу колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст.32 Закону №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

У період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Частиною 1 ст.43 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Згідно ч.1, ч.2 ст.44 Закону №580-VIII поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Приписами ч.ч.1,2,3 ст.45 Закону №580-VIII також передбачено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Загальні правила застосування спеціальних засобів: 1) кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого.

При цьому, згідно п.п.49, 54 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. №560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Під час перевірки військово-облікового документа поліцейські та представники органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби відрекомендовуються у порядку, визначеному наказами керівників Національної поліції та Держприкордонслужби відповідно.

У ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. №1487, або Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 КУпАП.

Як вже було зазначено вище, за обставинами справи в комендантську годину було виявлено ОСОБА_11 та в ході перевірки вказаної особи згідно ІКС ІПНП було встановлено, що останній неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, в тому числі за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції, та перебуває в розшуку за статтею 210 КУпАП за ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), у зв`язку із чим йому було запропоновано прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Однак, на законну вимогу поліцейських пройти до центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_11 відмовився, повідомив неправдиві відомості про зняття його з розшуку, що супроводжувалось також зухвалою поведінкою останнього, зокрема, ненормативною лексикою, зневагою, агресією та погрозами.

Стосовно доводів ГУПН про нанесення ОСОБА_11 позивачем тілесних ушкоджень, як на одну з підстав застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено під час судового засідання, в обґрунтування своєї позиції щодо факту нанесення тілесних ушкоджень відповідач посилався на похитуванням бодікамери під час здійснення посадки ОСОБА_1 і ОСОБА_11 в службовий автомобіль, а також на відомості, повідомлені самим ОСОБА_11 , та висловлювання останнього про викручування йому рук під час супроводжування його до службового автомобіля.

Між тим, ані відеозапис, ані матеріали службового розслідування не містять належних та достатніх доказів, що саме ОСОБА_1 завдав ОСОБА_11 тілесних ушкоджень або ж що такі тілесні ушкодження були завдані під час події, яка сталася за участі позивача.

При цьому, в ході судового засідання представник ГУНП не зміг пояснити в який саме момент ОСОБА_1 , на думку апелянта, було нанесено тілесні ушкодження, чи то під час супроводження ОСОБА_11 до службового автомобіля, чи то під час затримання та застосування спецзасобів, чи то у службовому автомобілі підчас поміщення порушника в нього чи підчас його транспортування до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а опитана в межах з`ясування зазначених подій ОСОБА_12 , яку було виявлено разом з ОСОБА_11 на пляжі під час комендантської години та яка знаходилася з ним під час суперечки на пляжі і супроводжувала його до службового автомобіля, пояснила, що не бачила що до ОСОБА_11 застосовувались заходи фізичного впливу.

Суд встановив, що доводи стосовно вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку в частині завдання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень фактично базуються на поясненнях останнього та порушенні кримінального провадження №0001118 від 12.07.2024 року за цим фактом. У вказаному кримінальному провадженні позивач є підозрюваним у вчиненні злочину, передбаченому частиною другою статті 365 КК України.

Водночас, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі №260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі №825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі №804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі №340/1502/19.

При цьому, стосовно доводів відповідача щодо повідомлення позивачеві про підозру в рамках двох кримінальних проваджень за перевищення службових повноважень колегія суддів наголошує, що в рамках розгляду даної справи суд не досліджує питання наявності або відсутності вини в діях позивача у вчиненні злочину, а надає лише правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Відсутність вироку суду про визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема, в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.

Верховним Судом неодноразово висловлювалась позиція, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються ДС НПУ, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, і у постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі №420/241/20.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що за загальним правилом презумпція невинуватості, як гарантія, не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п.1 ст.6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, відомості матеріалів кримінального провадження можуть бути використані при вирішенні, зокрема, питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності (п.65 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 11-238сап20).

Водночас, вказане правило не може бути застосоване, якщо існує тісний зв`язок між кримінальним і цивільним (дисциплінарним) провадженням щодо звільнення з посади, а причиною звільнення позивача слугував сам факт відкриття проти нього кримінального провадження та подальші процесуальні рішення, дисциплінарне та кримінальне провадження проводяться одночасно, (див. для прикладу п.п.52, 53 рішення Європейського суду з прав людини(далі -ЄСПЛ) у рішенні Hrdalo v. Croatia, № 23272/07, від 27.09. 2011).

У рішенні ISPIRYAN v. LITHUANIA від 27.06.2023 (остаточне від 27.09.2023), заява №11643/20, ЄСПЛ наголосив, що принцип презумпції невинуватості не обмежується процесуальною дією у кримінальних справах: його сфера дії є ширшою і вимагає, щоб жоден представник держави не заявляв, що особа винна у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде встановлено судом. У зв`язку з цим презумпція невинуватості може бути порушена не тільки в контексті кримінального процесу, але й в окремому цивільному, дисциплінарному або іншому провадженні, яке здійснюється одночасно з кримінальним. (п.76 рішення).

Подібний висновок щодо застосування принципу презумпції невинуватості у дисциплінарних провадженнях підтвердив ЄСПЛ в рішенні RAVIER c. FRANCE, заява №32324/22, від 19.06.2025.

У рішенні від 25.03.2025 (остаточне 25.06.2025) по справі ONAT AND OTHERS v. Tьrkiye (№ 61590/19) ЄСПЛ повторив, що захист, передбачений п.2 ст.6 Конвенції, під час кримінального провадження має на меті заборонити передчасне вираження судом думки про те, що той, «кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», є винним, до того, як це буде доведено відповідно до закону.

Тобто, за позицією ЄСПЛ вина особи повинна підтверджуватися виключно обвинувальним вироком суду, а тому, на думку колегії суддів, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не може грунтуватися лише на факті порушення кримінальної справи.

Щодо посилань відповідача на неналежне відпрацювання позивачем матеріалів ЄО, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою про результати роботи старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , наданої начальником ВП №5 ОРУП №1 ГУНП підполковником поліції В.Кулібабою, за останні 6 місяців позивачем розкрито 22 кримінальних правопорушення, зокрема за: частиною першою статті 115 КК України 1, статтею 121 КК України 1, частиною четвертою статті 185 КК України 12; статтею 186 КК України 1; частиною другою статті 194 КК України 1; статтею 263 КК України 1; статтею 309 КК України 3. Розшукано злочинців 2.

Водночас, в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу ВП №5 ОРУП №1 ГУНП від 15.01.2024 №17 Про закріплення співробітників СКП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області по лініям роботи на території обслуговування старший лейтенант поліції ОСОБА_7 закріплений за лінією роботи по розкриттю квартирних крадіжок.

Під час проведення службового розслідування було надіслано запити до УОС, УКА та УОТЗ ГУНП (вих. від 15.07.2024 №55/2179, 55/2178 та 55/2180 відповідно) з метою всебічного вивчення службової діяльності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 . Так, 17.07.2024 з УОС ГУНП за вих. №12/467 надіслано відповідь, згідно з якою з`ясовано, що за останні 6 місяців 2024 року до управління оперативної служби завдань на проведення НС(Р)Д та ОРЗ за ініціативою старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 не надходило. З УКА ГУНП також надійшла відповідь, згідно з якою встановлено, що за останні 6 місяців 2024 року старший лейтенант поліції ОСОБА_7 надіслав 29 оперативних інформацій; кількість ОРС, заведених ним у 2024 та минулому році 0; кількість ОРС, реалізованих або закритих ним без реалізації у 2024 та минулому році 1 (ОРС закрите без реалізації в минулому році); кількість ОРС у проваджені вказаного працівника 0; кількість запитів на отримання оперативної або аналітичної інформації 0. З УОТЗ ГУНП надійшла відповідь, із якої встановлено, що за останні 6 місяців 2024 року до управління оперативно-технічних заходів завдань на проведення НС(Р)Д та ОТЗ за ініціативою старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 не надходило.

За 6 місяців 2024 року старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було розглянуто 64 матеріали ЄО за зверненнями громадян. Під час вибіркової перевірки матеріалів ЄО було виявлено 6 фактів передчасного списання старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 до справи матеріалів, розглянутих у відповідності до Закону України Про звернення громадян, в яких об`єктивно можуть міститися відомості про вчинення кримінальних правопорушень.

Копії вищезазначених матеріалів ЄО були скеровані до СУ ГУНП для перевірки обґрунтованості прийнятих рішень про списання вказаних матеріалів довідками до справи, а також у разі виявлені ознак кримінальних правопорушень, з метою здійснення заходів щодо негайного внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Стосовно порушеного питання в ході службового рослідування ОСОБА_2 були надані пояснення, зі змісту яких вбачається, що матеріали ЄО були не розглянуті у повному обсязі у зв`язку з великим навантаженням роботи. Крім того, з приводу відсутніх відповідей у вказаних матеріалах ЄО пояснив, що просто забув їх долучити.

Між тим, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції, відповідачем не надано доказів щодо внесення відомостей до ЄРДР за виявленими та вилученими для перевірки матеріалами, що свідчить про формальність допущених позивачем порушень.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що списання вказаних матеріалів у встановленому порядку узгоджувалося з безпосереднім керівником позивача, що не заперечував у судовому засіданні і представник відповідача.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було вчинено дисциплінарний проступок під час виконання службових обов`язків, який полягав у недотримання правил етичної поведінки поліцейських та Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, проте застосування до ОСОБА_1 за допущення вказаного дисциплінарного проступку найбільш суворого заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби суд вважає неспівмірним.

За висновками Верховного Суду (п.58 постанови від 21.02.2024 у справі 160/17189/21)вимога пропорційності у застосуванні дисциплінарного стягнення передбачає потребу змінити його вид у випадку зменшення обсягу дій, що ставляться у провину особі.

Таким чином, враховуючи обрану відповідачем санкцію, яка є крайнім заходом дисциплінарного впливу, колегія зазначає, що вона суперечить принципу пропорційності (пункт 8 частина 2 статі 2 КАС України), внаслідок чого оспорювані накази слід визнати протиправними та скасувати.

Крім цього, суд першої інстанції також вірно прийняв до уваги те, що під час вирішення питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача за місцем проходження служби, не враховано поведінку затриманої особи, зокрема, нецензурні висловлювання в сторону поліцейських, провокативні питання, особисті образи, спробу втечі, плювання в позивача та його камеру, на яку здійснювалася фіксація події, що, на переконання суду, є важливими обставинами в межах спірних правовідносин.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є правильним.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Згідно ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено: 17 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький