Справа № 400/552/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/552/25

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

повний текст судового рішення

складено 20.06.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в.ч. НОМЕР_1 ), в якому просила:

- визнати протиправними дії в.ч. НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення позивача за періоди з 29.05.2023 року по 15.09.2023 року включно, з 01.10.2023 року по 11.12.2023 року включно, з 24.12.2023 року по 14.04.2024 року включно, з 01.05.2024 року по 23.07.2024 року включно, з 30.07.2024 року по 26.08.2024 року включно, з 13.09.2024 року по 15.12.2024 року включно;

- зобов`язати в.ч. НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу суму утриманого військового збору за періоди з 29.05.2023 року по 15.09.2023 року включно, з 01.10.2023 року по 11.12.2023 року включно, з 24.12.2023 року по 14.04.2024 року включно, з 01.05.2024 року по 23.07.2024 року включно, з 30.07.2024 року по 26.08.2024 року включно, з 13.09.2024 року по 15.12.2024 року включно.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у вказані періоди, тому позивач має право на компенсацію сум військового збору за ці періоди.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 року позов задоволено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач з 28.05.2023 року по 17.12.2024 року включно проходила військову службу як військовослужбовець за контрактом у в.ч. НОМЕР_1 .

17.12.2024 року позивача звільнено з лав Збройних Сил України у запас, виключено зі списків в.ч. НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.12.2024 року №377.

Згідно з картками особового рахунку військовослужбовця №7604 (за 01/2023 - 12/2023) та №6800 (за 01/2024 - 12/2024), відповідачем протягом 2023-2024 років здійснювалось оподаткування військовим збором належного позивачу грошового забезпечення на період безпосередньої участі позивачем в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив той факт, що за спірні періоди він утримував з відповідача військовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягає оподаткуванню військовим збором грошове забезпечення військовослужбовців за період, за який їм було нараховано і виплачено додаткову винагороду, установлену Постановою №168, а оскільки позивач у спірний період отримував таку додаткову винагороду, відповідач протиправно утримував з позивача військовий збір.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом 1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно позову позовні вимоги стосуються періоду з 29.05.2023 року по 15.12.2024 року включно.

Відповідно до абзацу 1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції дійсній у вказаний період) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції чинній на 06.05.2023 року) платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до пп.1 пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції чинній на 11.12.2024 року) платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 цього ПК України, платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції чинній на 06.05.2023 року) об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

А відповідно до пп.1 пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції чинній на 11.12.2024 року) об`єктом оподаткування збором для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента, окрім іншого, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору; інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Згідно з пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції, чинній до 06.05.2023 року) ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього Кодексу.

А згідно з пп.1, пп.4 пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції, чинній до 11.12.2024 року) ставка збору становить:

для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту;

для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту - 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту.

Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовців є об`єктом оподаткування військовим збором, який на протязі спірного періоду залишився в розмірі 1,5 відсотка.

Разом з цим, ПК України передбачені деякі пільги щодо сплати військового збору, а саме, відповідно до абзаців 1, 3 і 4 пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (у редакції, чинній у спірний період) звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичної особи (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пунктах 3 і 4 пункту 170.13-1 статті 170 цього Кодексу та пунктів 14 підрозділ 1 цього розділу.

У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1161 від 30.12.2015 року «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» (далі - Постанова №1161) (в редакції, дійсній на момент виникнення спірних правовідносин, від 24.03.2023 року), відповідно до пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, Кабінет Міністрів України установив, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (абзац 4 Постанови №1161).

Відповідно до абзацу 4 Постанови №1161 (в редакції від 18.01.2024 року (Постанова №46 від 16.01.2024 року, застосовується з 01.06.2023 року) та 21.11.2024 року (Постанова №1311 від 15.11.2024, застосовується з 25.08.2024 року)) Кабінет Міністрів України установив, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом 1 пункту 1 та абзацом 2 пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора; особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.

Тобто, в період спірних правовідносин, Постановою №1161 спочатку було установлено, що підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом 1 пункту 1 постанови КМ України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), а починаючи з редакції вказаної постанови №1161 від 18.01.2024 року (тобто з 01.06.2023 року), додаткової винагороди, передбаченої абзацом 1 пункту 1 та абзацом 2 пункту 1-1 Постанови №168.

Таким чином, у спірний період не підлягало оподаткуванню військовим збором грошове забезпечення військовослужбовців за період, за який їм було нараховано і виплачено додаткову винагороду, установлену абзацом 1 пункту 1 Постанови №168 (в період з 24.03.2023 року по 31.05.2023 року), а також установлену абзацом 2 пункту 1-1 Постанови №168 (в період з 01.06.2023 року по теперішній час).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач не підпадає під дію будь якої редакції Постанови №1161, оскільки позивачу виплачувалась додаткова винагорода передбачена абзацом 4 пункту 1-1 Постанови №168.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта та зазначає наступне.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 від 28.02.2022 року про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Так, п.1 Постанови №168 (в редакції від 21.01.2023 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою КМ України №836 від 09.08.2023 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168» змінено п.1 Постанови №168 та доповнено вказану постанову пунктом 1-1, вказана редакція застосовується з 01.06.2023 року.

Тобто, з 01.06.2023 року із п.1 Постанови №168 було виключено додаткову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту. Однак, їх внесли до нового пункту 1-1.

Отже, абзацом 2 п.1-1 Постанови №168 (в редакції від 11.08.2023 року, яка застосовується з 01.06.2023 року) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Також вказаний абзац ще неодноразово змінювався у спірний період.

Так, абзац 2 п.1-1 Постанови №168 було змінено Постановою КМ України №419 від 12.04.2024 року - застосовується з 01.04.2024 року, та викладено его в наступній редакції «Установити, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань».

Також, абзац 2 п.1-1 Постанови №168 було змінено Постановою КМ України №1311 від 15.11.2024 року - застосовується з 25.08.2024 року, та викладено его в наступній редакції «Установити, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань».

Отже, з наведеного вбачається, що з 01.06.2023 року із п.1 Постанови №168 було виключено додаткову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, та внесено її до нового пункту 1-1 Постанови №168, а саме до абзацу 2 вказаного пункту, а Постановою №46 від 16.01.2024 року були внесені зміни до абзацу 4 Постанови №1161, які також застосовується з 01.06.2023 року, та якими вказаний абзац доповнено словами про додаткову винагороду, передбачену абзацом 2 пункту 1-1 Постанови №168, що з 01.06.2023 року звільняє від сплати військового збору військовослужбовців, які отримують додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. та 70000,00 грн..

Як вбачається з картки особового рахунку військовослужбовця №7604 (за 01/2023 - 12/2023), відповідачу з червні 2023 року виплачувалась додаткова винагорода в розмір 30000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань, передбачену Постановою №168. Така додаткова винагорода виплачується в наступному місяці за минулий.

Як вбачається з карток особового рахунку військовослужбовця №7604 (за 01/2023 - 12/2023) та №6800 (за 01/2024 - 12/2024), відповідачу з липня 2023 року по грудень 2023 року, з січня 2024 року по грудень 2024 року виплачувалась додаткова винагорода в розмір 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах, передбачену Постановою №168. Така додаткова винагорода виплачується в наступному місяці за минулий.

Тобто, можна дійти висновку, що позивач брала безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора з червня 2023 року по грудень 2024 року, за що їй виплачувалась додаткова винагорода в розмір 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах, передбачена Постановою №168, а в травне 2023 року отримала додаткову винагороду в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць на період дії воєнного стану, що також було передбачено Постановою №168 в редакції яка діяла до 01.06.2023 року.

Отже, як вбачається з наведених вище норм та висновків суду, до 01.06.2023 року діяли редакції Постанов №1161 та №168, які звільняли військовослужбовця, який отримував додаткову винагороду в розмірі до 30000,00 грн. та до 100000,00 грн. від сплати військового збору, а з 01.06.2023 року почали діяти редакції вказаних постанов, які звільняють військовослужбовця, який отримує додаткову винагороду в розмірі до 100000,00 грн. від сплати військового збору.

Отже, враховуючи все вище наведене, колегія суддів робить висновок, що грошове забезпечення позивача як військовослужбовця у спірний період не підлягало оподаткуванню військовим збором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія