Справа № 420/23035/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23035/24

Категорія: 106000000 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:16.12.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі в/ч НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) (далі в/ч НОМЕР_3 ) про:

- визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року без застосування березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації різниці в розмірі 4 445,04 грн. з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_3 щодо не нарахування і невиплаті ОСОБА_1 при звільненні його з військової служби (01 серпня 2021 року) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року без застосування березня 2018 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового місяця") та індексації-різниці в розмірі 4 445,04 грн. відповідно до п.5 Порядку №1078 з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року відповідно до п.5 Порядку №1078, із застосуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації-різниці в розмірі 4 445,04 грн., з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року відповідачем нарахована тільки поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%. При цьому, відповідачем, в порушення абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078, не виплачено на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року, що послугувало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідач в/ч НОМЕР_2 , позов не визнав, вказуючи, що у лютому 2018 року ОСОБА_1 отримав виплату щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 6 093,63 грн. за січень 2018 року (60% місячного грошового забезпечення за січень 2018 року згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08 лютого 2018 року №101-ОС "Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України в лютому-грудні 2018 року", а у березні 2018 року отримав її за лютий 2018 року у розмірі 101,56 грн (1% місячного грошового забезпечення за лютий 2018 року згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 березня 2018 року №204-ОС "Про грошове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України в березні 2018 року", що відображено у зворотному боці картки грошового забезпечення ф.10 №489 та, власне, створило уявність невірного відображення виплачених сум загального грошового забезпечення. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, встановлений ст. 122 КАС України.

Відповідач в/ч НОМЕР_3 позов не визнав, вказуючи, що у в/ч НОМЕР_3 позивач проходив військову службу з 28 серпня 2020 року по 01 серпня 2021 року, при цьому в/ч НОМЕР_3 нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення в повному розмірі. Також відповідач вказував на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 про визнання протиправними дій, - задоволено частково.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 відповідно до п.5 Порядку №1078, індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року без застосування березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та з урахуванням абз.абз.4, 6 п. 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що за офіційними даними Державної служби статистики України величина індексу споживчих цін у період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року не перевищувала передбаченого п.1-1 Порядку №1078 порогу індексації у 103%, підстави виплати суми індексації грошового забезпечення у підвищеному розмірі у цей період відсутні. Так, в березні 2018 року грошове забезпечення ОСОБА_1 збільшилося на 5 908,89 грн. в порівняні з лютим 2018 року. Базовий місяць для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення був визначений березень 2018 року. З огляду на вказане, у березні 2018 року сума, на яку збільшилось грошове забезпечення порівняно з лютим 2018 року є більшою ніж 4 463,15 грн., а тому в розумінні Порядку №1078, підстави для виплати сум індексації грошового забезпечення у підвищеному розмірі (індексації-різниці) у період з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2020 року відсутні. З приводу помилковості, на думку позивача, розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , слід зазначити, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення належить виключно до дискреційних повноважень прикордонного загону. Візуальну різницю (невідповідність) сум у особистій картці грошового забезпечення за 2018 рік до відомостей, зазначених у розрахунку індексації- різниці створює сума виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалась v поточному місяці за попередній (п.6 "Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2016 року №73). Так, грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2018 року складало 10 257,61 грн., а у березні 2018 року воно підвищилось на 5 908,89 грн. та складало 16 166,50 грн. При цьому, у лютому 2018 року ОСОБА_1 отримав виплату щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 6 093,63 грн. за січень 2018 року (60% місячного грошового забезпечення за січень 2018 року згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08 лютого 2018 року №101-ОС "Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України в лютому-грудні 2018 року"), а у березні 2018 року отримав її за лютий2018 року у розмірі 101,56 грн (1% місячного грошового забезпечення за лютий 2018 року згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.03.2018 року №204-ОС "Про грошове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України в березні 2018 року"), що відображено у зворотному боці картки грошового забезпечення ф.10 №489 та, власне, створило уявність невірного відображення виплачених сум загального грошового забезпечення З урахуванням вище викладеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для перерахунку та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року включно, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу позивача у березні 2018 року та розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078.

У відзиві в/ч НОМЕР_3 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 з 27 жовтня 2014 року по 17 січня 2020 року проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні в/ч НОМЕР_2 на посаді начальника прикордонного загону.

17 січня 2020 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №13-ос начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного загону і всіх видів забезпечення і направлено для подальшого проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23 липня 2021 року наказом голови Державної прикордонної служби України (по особовому складу) №714-ос полковник ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні начальника регіонального управління (остання займана штатна посада -заступник начальника відділу - начальник сектору оперативних чергових відділу управління службою штабу), звільнений з військової служби на підставі ст. 26 ч.5 п.2 п.п."а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

01 серпня 2021 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 липня 2021 року №178-ос полковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу регіонального управління і знято зі всіх видів забезпечення та він направлений на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року йому нараховувалась і виплачувалась індексація грошового забезпечення без врахування березня 2018 року як базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення, а також без застосування фіксованої індексації (індексації - різниці).

При звільненні 01 серпня 2021 року полковника ОСОБА_1 з військової служби йому також не сплачено в належному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року, що і послугувало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 відповідно до п.5 Порядку №1078, індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року без застосування березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації різниці в розмірі 4 445,04 грн. з урахуванням виплачених сум; визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_3 щодо не нарахування і невиплаті ОСОБА_1 при звільненні його з військової служби (01 серпня 2021 року) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року без застосування березня 2018 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового місяця") та індексації-різниці в розмірі 4 445,04 грн. відповідно до п.5 Порядку №1078 з урахуванням виплачених сум; зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року відповідно до п.5 Порядку №1078, із застосуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу і індексації-різниці в розмірі 4 445,04 грн., з урахуванням виплачених сум є такими, що підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що розмір можливої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн., який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018) неодноразово досліджувався та встановлювався судами та підтверджується зокрема, Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі №420/3121/22, від 07 листопада 2022 року у справі №420/19954/21. Розмір збільшення грошового доходу позивача в березні 2018 року становить 18,11 грн. (16 024,04 грн. 16 005,93 грн.).

Отже, з наведеного вбачається, що розмір підвищення доходу ОСОБА_1 становить 18,11 грн., та не перевищує розмір можливої суми індексації, яка становить 4 463,15 грн., а відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для виплати позивачу індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 17 січня 2020 року в сумі 4 445,04 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (ч.1 ст. 233 КЗпП України).

Так, суд першої інстанції акцентував, що на момент звільнення позивача з військової служби та виключення його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, ч.2 ст. 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, 1 ст. 2, абз.2 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 2, ч.1 ст. 4, ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III, п.п.1-1, 4, 5, 6 Поряду проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).

Поняття індексації-різниці викладено у абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз п.1, абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Колегія суддів зазначає, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.

З матеріалів справи вбачається, що поточна індексація за спірний період не є предметом даного спору.

В свою чергу, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація різниця за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року.

З огляду на приписи пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

З урахуванням вищевикладеного та актуальної та сталої правової позиції Верховного Суду, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складає 1762 грн*253,30%= 4 463,15 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема архівну відомість грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік, згідно якої розмір грошового забезпечення позивача в лютому 2018 року нарахований у розмірі 16 005,93 грн., а за березень 2018 року 16 024,04 грн.

З огляду на те, що грошове забезпечення за березень 2018 року збільшилось на 18,11 грн. (16 024,04 грн. 16 005,93 грн.), то позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення в розмірі 4 445,04грн. (4 463, 15 грн. 18,11 грн.) відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу "індексації-різниці" в розмірі 4 45,04 грн. щомісячно, відповідно до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.