Справа № 520/5021/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року, м. Харків справа № 520/5021/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши у порядку письмового спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішень, карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати:

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000057 від 17.01.2024 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000111 від 30.01.2024 року;

- стягнути на користь позивача витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 27 733,21 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 60 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці.

Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання

Ухвалою суду від 01.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Вказану ухвалу надіслано сторонам на їх електронну адресу.

Відповідач 14.03.2024 через систему "Електронний суд" надав відзив на позовну заяву.

Позивач 21.03.2024 через систему "Електронний суд" подав відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 12.08.2024 суддею Ширант А.А. прийнято справу №520/5021/24 до провадження.

Оскільки у період з 18.09.2024 по 20.09.2024, 25.09.2024 по 28.09.2024, з 14.11.2024 по 15.11.2024 суддя перебувала у відрядженні, з 23.09.2024 по 24.09.2024, 13.11.2024, 31.12.2024, з 24.02.2024 по 09.03.2025, з 11.03.2025 по 16.03.2025, з 31.03.2025 по 02.04.2025, з 07.04.2025 по 18.04.2025, з 02.06.2025 по 10.06.2025, з 21.07.2025 по 25.07.2025 суддя перебувала у щорічній відпустці, з 07.10.2024 по 11.10.2024, 27.01.2025, з 10.02.2025 по 14.02.2025, 28.02.2025 суддя перебувала на навчанні, у період з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 25.02.2025 по 28.02.2025 та з 01.03.2025 по 10.03.2025, 17.03.2025 по 19.03.2025, з 07.04.2025 по 25.04.2025 суддя перебувала на лікуванні, у відпустці з 02.06.2025-10.06.2025, 03.07.2025-04.07.2025, 21.07.2025-25.07.2025, 06.08.2025-08.08.2025, 25.08.2025-27.08.2025, 15.09.2025-17.09.2025, 13.10.2025 17.10.2025 - розгляд справи здійснюється з урахуванням днів відрядження, відпустки, навчання та лікування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з вимогами ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позиція позивача

В обґрунтування позову позивач зазначив, що при здійсненні митного оформлення товарів надав всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення та картки відмови, як наслідок, неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Заперечення відповідача

Відповідач заперечує позовні вимоги та зазначає, що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів, то логічно послідовним є твердження про те, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

Також відповідач зазначив, що заявлені витрати на правничу допомогу в сумі 60 000 грн є необґрунтовано завищеними.

Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» (Покупець) та RAJHANS TRADING FZCO (Продавець) було укладено контракт від 08.08.2023 № RTF/MLS20230808, (Т.1, а.с.48-52).

До митного оформлення було подано митну декларацію № 24UA45U1 від 16.01.2024 (Т.1, а.с.35-37), разом із якою подано: пакувальний лист (Packing list) №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, коносамент (Bill of lading) № COSU від 22.11.2023 року, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7809 від 10.01.2024 року, декларація (Dispatch note model T1) № MRN24ROCT11 від 10.01.2024, декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-42/01-2024 від 15.01.2024 року, розрахунок ціни (калькуляція) № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року (з перекладом), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 01.09.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 21.11.2023 року, договір про надання послуг митного брокера № 23/02 від 23.02.2021 року, видаткова накладна № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року (з перекладом), відвантажувальна специфікація № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року (з перекладом), комерційна пропозиція № RAJHANS20230724 від 24.07.2023 року (з перекладом), лист № 01/12-27 від 12.01.2024 року з інформацією від ТОВ«МУЛЬТІТУЛСТАНДАРТ», що вантаж не підлягає ліцензуванню, лист № 12/27-5 від 27.12.2023 року з інформацією від ТОВ «МУЛЬТІТУЛСТАНДРАТ», що страхування вантажу не здійснювалося, лист № RAJ/MUL231117-1 від 17.11.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом), лист № RAJ/MUL231117-2 від 17.11.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом), лист № RAJ/MUL231117-3 від 17.11.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом), лист № RAJ/MUL231117-4 від 17.11.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом), лист № RAJ/MUL231117-5 від 17.11.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом), прейскурант (прайс-лист) виробника товару № RAJHANS20231010/12 від 10.10.2023 року (з перекладом), якісний опис № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року (з перекладом).

Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року (Т.1, а.с.85-86) та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2024/000057 від 17.01.2024 року, (Т.1, а.с.87).

Також, до митного оформлення було подано митну декларацію №24UA77U2 від 29.01.2024, (Т.1, а.с.93-95), разом із якою подано: Пакувальний лист (Packing list) RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року, рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року, коносамент (Bill of lading) №87 від 12.12.2023 року, автотранспортна накладна (Road consignment note) №3328 від 26.01.2024 року, декларація (Dispatch note model T1) №MRN24ROCT23 від 26.01.2024, декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-60/01-2024 від 29.01.2024, розрахунок ціни (калькуляція) № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року (з перекладом), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 01.09.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 12.12.2023 року, договір про надання послуг митного брокера № 23/02 від 23.02.2021 року, видаткова накладна № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року (з перекладом), відвантажувальна специфікація № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року (з перекладом), комерційна пропозиція № RAJHANS20230724 від 24.07.2023 року (з перекладом), лист № 01/12-2 від 12.01.2024 року з інформацією від ТОВ«МУЛЬТІТУЛСТАНДАРТ», що страхування вантажу не здійснювалося, лист № 01/27-2 від 27.01.2024 року з інформацією від ТОВ «МУЛЬТІТУЛСТАНДРАТ», що вантаж не підлягає ліцензуванню, лист № RAJ/MUL231204/2-1 від 04.12.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом), лист № RAJ/MUL231204/2-2 від 04.12.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом), лист № RAJ/MUL231204/2-3 від 04.12.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом), лист № RAJ/MUL231204/2-4 від 04.12.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом), лист № RAJ/MUL231204/2-5 від 04.12.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом), прейскурант (прайс-лист) виробника товару № RAJHANS20231025/002 від 25.10.2023 року (з перекладом), якісний опис № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року (з перекладом).

Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року (Т.1, а.с.157-158) та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000111 від 30.01.2024 року, (Т.1, а.с.159).

Зміст правовідносин: спір виник щодо правомірності рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій.

Норми права, які застосовує суд: процесуальні положення

У КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Згідно з ч.2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У ч.2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 78 КАС України).

Норми права, які застосовує суд та висновки суду

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Харківською митницею було направлено до позивача запит щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-1 повідомив, що У відношенні товару відвантаженого по інвойсу № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується також вже наявним у Відповідача листом Постачальника №RAJ/MUL231117-4 від 17.11.2023 року на підтвердження цього факту. Отже, комісійні, посередницькі послуги не залучалися, а тому відповідно до п. 3 ч.3 ст. 53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг не вимагається.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-2 повідомив, що статтею 5 Контракту №RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року встановлено, що Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що Покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного оформлення) Товару. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому відповідно до п. 4 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» виписки з бухгалтерської документації не вимагається.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-3 повідомив, що ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, не укладалися. Отже, ліцензійний та авторський договір покупця не укладалися, а тому відповідно до п. 5 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» таких договорів не вимагається.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-4 повідомив, що прайс-лист №RAJHANS20231010/12 від 10.10.2023 року ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» подано разом із митною декларацією №24UA45Ul та вже знаходиться у Відповідача.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-5 повідомив, що декларацію №MRN24ROCT11 від 10.01.2024 року ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» подано разом із митною декларацією №24UA45Ul та вже знаходиться у Відповідача. Проведення верифікації експортної митної декларації не передбачено положенням чинного МК України або інших законів, а передбачене лише листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп. Однак зазначений лист адресований начальникам регіональних митниць, не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, носить суто інформаційний характер та передбачений лише для митних органів, і не містить жодного правового обов`язку для ТОВ«МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ».

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-6 повідомив, що відповідно до ст. 3 Контракту №RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року встановлено, що Поставка Товару за цим, договором здійснюється у повній відповідності з IHKOTEPMC-2010. Умови постачання визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару i вказуються в інвойсі. У Commercial invoice (рахунокфактура) №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 визначено умову поставки СРТ Odessa, Ukraine. Згiдно з правилами Інкотермс 2010: СРТ означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Тобто сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару. Отже, враховуючи, що витрати на транспортування включені у вартість товару, надання ТОВ «МУЛЬТIТУЛ-СТАНДАРТ» договору транспортних послуг та банківських документів за оплату транспортних послуг на законодавчому рівню не вимагається.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-7 повідомив, що висновок експерта № 20-42/01-2024 від 15.01.2024 року ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» подано разом з митною декларацією №24UA45Ul та вже знаходиться у Відповідача.

Позивач листом від 17.01.2024 № 17/01/24-8 повідомив, що інформація про митне оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому їх вимагання забороняється ч. 5 ст. 53 МК України.

Також, позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-19 повідомив, що у відношенні товару відвантаженого по інвойсу № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не укладався. Отже, укладання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не здійснювалося, а тому відповідно до п. 1 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛСТАНДАРТ» вказаних документів не вимагається.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-20 повідомлено, що за контрактом №RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року не передбачено отримання платежів від третіх осіб, платежів від третіх осіб отримано не було, що додатково підтверджується листом постачальника № RAJ/MUL231204/2-3 від 04.12.2023 року, який вже знаходяться у Відповідача. Отже, ніяких платежів від третіх осіб отримано не було, а тому відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця не вимагається.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-21 повідомив, що у відношенні товару відвантаженого по інвойсу № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується також вже наявним у Відповідача листом Постачальника №RAJ/MUL231204/2-4 від 04.12.2023 року на підтвердження цього факту. Отже, комісійні, посередницькі послуги не залучалися, а тому відповідно до п. 3 ч.3 ст. 53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг не вимагається.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-22 повідомив, що статтею 5 Контракту №RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року встановлено, що Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що Покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного оформлення) Товару. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому відповідно до п. 4 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» виписки з бухгалтерської документації не вимагається.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-23 повідомив, що Ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, не укладалися. Отже, ліцензійний та авторський договір покупця не укладалися, а тому відповідно до п. 5 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» таких договорів не вимагається.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-24 повідомив, що прайс-лист №RAJHANS20231025/002 від 25.10.2023 року ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» подано разом із митною декларацією №24UA77U2 та вже знаходиться у Відповідача.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-25 повідомив, що декларацію №MRN24ROCT23 від 26.01.2024 року, складену за уніфікованою формою, яка не потребує перекладу, ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» подано разом із митною декларацією №24UA77U2 та вже знаходиться у Відповідача.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-26 повідомив, що висновок експерта № 20-60/01-2024 від 29.01.2024 року ТОВ «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» подано разом з митною декларацією №24UA77U2 та вже знаходиться у Відповідача.

Позивач листом від 30.01.2024 № 30/01/24-27 повідомив, що інформація про митне оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому їх вимагання забороняється ч.5 ст. 53 МК України.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року митний орган посилався на те, що «документ заявлений під кодом 9000 прайс -лист №RAJHANS20231010/1 але повинен був зазначеним під кодом « 3014» не можна вважати прайслистом, адже містить інформацію тільки стосовно позицій, наданим до митного оформлення є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців».

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року містить наступну підставу коригування: «наданий до митного оформлення прайс-лист від 25.10.2023 №RAJHANS20231025/0 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців; - не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс-лист) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту RTF/MLS20230808».

Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 року у справі № 810/3667/15 зазначив, що каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

При цьому, митному органу з митними деклараціями надавалися прайс-листи №RAJHANS20231010/12 від 10.10.2023 року (з перекладом), № RAJHANS20231025/002 від 25.10.2023 року (з перекладом).

Так, Верховним Судом зроблено висновок у постанові від 08.12.2022 року у справі №420/2792/19, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 р. у справі № 810/690/17 зазначив, що посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 року у справі № 460/2674/20 щодо доводів митниці про те, що долучений декларантом документ прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії, у зв`язку з чим витребував додаткові документи, зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, з оглядуна наступне: термін дії прайс-листа не є обов`язковим реквізитом такого виду документу, а тому може у ньому не зазначатися; продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності.

Також, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс - листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Таким чином, прайс-лист є додатковим документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Отже, посилання митного органу на недоліки прайс-листів № RAJHANS20231010/12 від 10.10.2023 року, № RAJHANS20231025/002 від 25.10.2023 року до митних декларацій є необґрунтованими.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року зазначено, що «декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості».

Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року вказано, що «відсутні заявка, договір щодо транспортно-еспедиторських послуг, рахунок щодо транспортних послуг, довідка щодо транспортних послуг; - відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту 87».

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Так, згідно абз. 1, 2 ст. 3 Контракту поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі.

У Commercial invoice (рахунках-фактурах) №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, №RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року визначено умову поставки CPT Odessa, Ukraine.

Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Верховний Суд в постанові від 17.05.2022 у справі № 810/1661/17 зазначив, що з`ясовуючи обґрунтованість зазначених розбіжностей, судами попередніх інстанцій встановлено, що як вбачається з ЕМД №125150001/2016/710666 поставка товарів здійснювалась на умовах CPT Київ. Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Отже, за умовами поставки СРТ витрати на транспортування вже включені у вартість товару

Відповідачу з митними деклараціями надавалася калькуляції собівартості товару №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року, в які включено фрахт.

Також, відповідачу з митними деклараціями надавалися листи постачальника №RAJ/MUL231117-1 від 17.11.2023 року, № RAJ/MUL231204/2-1 від 04.12.2023 року на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Так, до митного оформлення було надано всі документи на підтвердження даних обставин, в т.ч., але не виключно, Контракт, калькуляції собівартості товару №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року, листи постачальника № RAJ/MUL231117-1 від 17.11.2023 року, № RAJ/MUL231204/2-1 від 04.12.2023 року, інвойси №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023, згідно яких умовами поставки є CPT, вартість фрахту включено у вартість товару.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року міститься посилання на те, що «у митній декларації , наданій до митного оформлення заявлено умови поставки СРТ Одеса, але згідно коносаменту № COSU від 22.11.2023 зазначено маршрут SHANGHAI Constanta, тобто можливо не додання всіх складових до розрахунку митної вартості».

Згідно статті 3 Контракту постачальник зобов`язаний завантажити товар на борта судна в порту навантаження в зазначену дату або в узгоджений період.

Відповідно до абз. 1, 2 ст. 3 Контракту поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі.

Так, у Commercial invoice (рахунку-фактурі) № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року визначено умову поставки CPT Odessa, Ukraine.

Отже, посилання митного органу щодо іншої умови поставки є безпідставними, тому що позивачем документально підтверджено умову поставки, узгоджену сторонами Контракту та вказану в інвойсі № RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, а саме CPT Odessa, Ukraine

Верховний Суд у постанові від 13.05.2021 року у справі № 400/2126/19 зазначив, що судами враховано, що у Специфікаціях до контрактів з контрагентами-нерезидентами було визначено умови постачання, а саме: CPT порт Очаків. Такі ж умови постачання були вказані в митних деклараціях та визнані посадовими особами митниці такими, що відповідають документації. Право власності на поставлений нерезиденту товар переходив від продавців до покупця на умовах CPT порт Очаків. Незважаючи на викладене, відповідач поставив під сумнів дотримання платником умов виконання контрактів щодо поставки згідно з Правилами ІНКОТЕРМС і зробив припущення про застосування платником інших умов поставки, ніж визначені в наведених вище контрактах, а саме: FOB Франко-борт. Однак, оскільки позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що ТОВ «НК ГРЕЙН» здійснено поставку товару покупцям-нерезидентам KARDIMORIO LTD та VISTATRADE LTD за умовами CPT порт Очаків, суди дійшли висновку, що контролюючим органом безпідставно здійснено коригування умов поставки з CPT на FOB та визначено відхилення ціни контрольованої операції щодо експорту сільськогосподарської продукції на користь компаній KARDIMORIO LTD, VISTATRADE LTD.

За таких обставин, всі витрати на транспортування вже включені у вартість товару на умовах поставки CPT.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року міститься посилання на те, що «в інвойсі №RAJ/MUL231204/2 не зазначені умові оплати».

Так, умови оплати визначені статтею 5 Контракту №RTF/MLS20230808 від 08.08.2023 року, згідно якої Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця.

Згідно інвойсу № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року передоплату не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2022 року у справі № 815/1718/16 зазначив, що і свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортовані товари. Щодо посилання митниці на незазначення в інвойсі способу оплати за товар, як на наявність розбіжностей в документах, то суди цілком об`єктивно його відхилили, адже спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором, а відсутність цієї інформації в інвойсі сама собою, як окремий факт, не може свідчити про заниження митної вартості товару, оскільки спосіб оплати обумовлено умовами відповідного договору, на який в інвойсі є посилання.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Також, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року містить наступну підставу коригування: «наданий до митного оформлення висновок експерта від 15.01.2023 №20-42/01-2024 , щодо вартості товару взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Згідно зі ст..9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативноправових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або фондом державного майна України. Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 (далі Національний стандарт №1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна».

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року містить наступну підставу коригування: «наданий Висновок експерта від 29.01.2024р. №20-60/01-2024, не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р. № 2658-ІІІ зі змінами та пп. 56-60 Національного стандарту №1 «Засади оцінки майна та майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами».

Так, митний орган посилаючись у спірних рішеннях щодо висновків експерта на певні вимоги Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, не вказує, які саме вимоги на його думку не дотримано.

При цьому, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, встановлюється не у звітах про оцінку майна, а безпосередньо в інвойсах №RAJ/MUL231117 від 17.11.2023 року, № RAJ/MUL231204/2 від 04.12.2023 року.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Так, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року та №UА807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосування другорядних методів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року, картка відмови № UA807200/2024/000057 від 17.01.2024 року, рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року, картка відмови №UA807200/2024/000111 від 30.01.2024 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору, який сплачений позивачем у розмірі 27733,21 грн., та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в які включені витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 27733,21грн.

Крім того, позивач просив стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 60000,00 грн.

Відповідач просив відмовити в задоволенні вимог щодо правничої допомоги.

Положеннями ст. 59 Конституції України та у ст. 16 КАС України закріплено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, установлених законом.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 15.02.2024 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Бідної Оксани Іванівни» (Бюро), (Т.1, а.с.30-32).

Крім того, до суду надано копію платіжної інструкції №1308 від 19.02.2024 року про оплату правової допомоги у сумі 60000,00 грн., (Т.1, а.с.29).

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).

Відповідач, у відзиві на позовну заяву заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу, мотивовані тим, що цей спір є справою незначної складності.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що даний спір підпадає під визначення справ незначної складності та розглядався за правилами ст.ст.257-262 КАС України.

Такий спір також не може вважатися складним як і з огляду на наявність численної судової практики, так і того, що обсяг аналізованих адвокатом документів не був надмірним або складним.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позовні вимоги у справі задоволено, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 90, 132, 139, 205, 241-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» (пл. Європейська, буд. 8, м. Конотоп, Сумська обл., Конотопський р-н, 41606, ) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000045/2 від 17.01.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000057 від 17.01.2024 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000094/2 від 30.01.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000111 від 30.01.2024 року.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІТУЛ-СТАНДАРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 27 733 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять три) гривні 21 коп.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення) та набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Cуддя А.А. Ширант