Справа № 202/9116/25
Суддя: Михальченко А. О.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/9116/25
Провадження № 2-а/202/84/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ст.286 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом який мотивував тим, що 14 вересня 2025 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Мишко Богданом Миколайовичем було складено постанову серії ЕНА № 5718333 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1.а. Правил дорожнього руху та відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, підставою для її винесення стало те, що 14.09.2025 р. 10:28 год. ОСОБА_1 керував електросамокатом SEGWAY-NINEBOT MAX G3, потужністю 2 кВт, що відноситься до категорії А1, будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 10 років згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, чим порушив п. 2.1.а. ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

У постанові вказано транспортним засіб, яким керував ОСОБА_1 , - інші SEGWAY-NINEBOT MAX G3.

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав у день її винесення, тобто 14.09.2025 р.

Позивач вважає постанову протиправною, а обставини вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 4ст.126 КУпАП - не доведеними належними доказами.

Так, під час складання оскаржуваної постанови поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про наявність судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 р., яким позивача позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років, при цьому позивач неодноразово повідомляв про те, що йому нічого невідомо про таке судове рішення, на що поліцейський належної уваги не звернув.

При цьому, оскаржувана постанова також не містить дати ухвалення такого судового рішення, не містить і єдиного унікального номеру судової справи, по якій ОСОБА_1 було встановлено заборону керувати транспортними засобами.

Дата такого судового рішення 02.02.2021 р., була озвучена поліцейським усно під час складання постанови.

Варто зауважити, що за результатами пошуку на офіційному веб-порталі «Судова влада України» щодо ОСОБА_1 жодної судової справи, розглянутої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська не виявлено.

Отже, висновки інспектора поліції Мишко Б. М. про те, що відносно ОСОБА_1 було ухвалене судове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (від зі слів поліцейського) про заборону керування транспортними засобами строком на 10 р., яке позивач умисно не виконує, є необґрунтованими та безпідставними, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.4 ст.126 КУпАП.

Більш того, навіть за встановлених інспектором поліції обставин позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України, оскільки Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб», різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна.

Оскільки потужність електродвигуна електросамоката SEGWAY-NINEBOT MAX G3 становить 2 кВт, а Правила дорожнього ружу не містять визначення поняття «електросамокат» та максимальної потужності для того, щоб електросамокат вважався механічним транспортним засобом, слід дійти до висновку, що електросамокат SEGWAY-NINEBOT MAX G3 не може прирівнюватися до мопеду або іншого двоколісного транспортного засобу та визнаватися механічним транспортним засобом.

Відтак, вимоги, установлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до осіб, які керують електросамокатами, зокрема, до позивача, тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУПАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення пункту 2.1.а) Правил дорожнього руху несуть виключно водії механічних транспортних засобів, до яких електросамокат позивача марки «SEGWAY-NINEBOT MAX G3» не відноситься.

Враховуючи викладене, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5718333 від 14.09.2025, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Мишко Богданом Миколайовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП; закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

24.09.2025 провадження у справі відкрито, відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.

03.10.2025, через підсистему «Електронний суд», представником відповідача Машталер А.А. подано відзив на позов з якого випливає, що відповідач позов не визнає з тих підстав, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (надалі Інструкція).

Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до п 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами встановлено, що двоколісні транспортні засоби (мопеди, моторолери, мотоцикли), які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, належать до категорії А1, а двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше до категорії А.

Враховуючи, що транспортний засіб позивача (електросамокат), яким керував ОСОБА_1 14.09.2025, є двоколісним і має двигун, що визнається у позові, то поліцейський дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права керування таким транспортним засобом.

Також зазначила, що «водіями» вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

У ПДР України відсутнє визначення електросамокату або самокату, разом з тим, аналізуючи визначення «транспортний засіб», можна дійти висновку, що електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», оскільки призначений для перевезення людей, а особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності використовувала його саме з цією метою.

Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.

При цьому, норма ч. 4 ст. 126 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Крім того, постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська по справі № 202/5724/21 від 08.10.2021 гр. ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Отже, усі зазначені вище обставини свідчать про наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП на момент складання постанови ЕНА № 5718333 від 14.09.2025.

Обставини вчинення Позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом, зробленим портативними відео реєстратором інспектора згідно вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. Даний відеозапис був покладений в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови. Зауважуємо, що позивача було зупинено на автомобільній дорозі, по якій останній рухався на електросамокаті.

З тексту позовної заяви вбачається, що представник позивача та позивач не заперечують та підтверджують той факт, що на момент складання оскаржуваної постанови від 14.09.2025 ОСОБА_1 вже був позбавлений права керування транспортними засобами. Також вони не заперечують сам факт керування ОСОБА_1 14.09.2025 електросамокатом, тому дана обставина не є предметом спору у справі та не підлягає доказуванню.

Враховуючи викладене, просила у задоволенні позову відмовити.

13.10.2025, через підсистему «Електронний суд», від представника позивача адвоката Заніздри А.П., надійшла відповідь на відзив у якій представник зазначив, що транспортним засобом Калашников С.В. не керував, а йшов із ним, оскільки електросамокат не містив достатнього заряду електроенергії для приведення його у рух за допомогою електродвигуна, він був майже розрядженим.

На наданому до суду відповідачем відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відсутній момент його зупинки співробітниками поліції. Більш того, надане відео підтверджує факт того, що Калашникова С.В. було зупинено працівниками поліції як пішохода з вимогою про пред`явлення ним документів, що посвідчують особу, на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», яка застосовуються до осіб, які не є водіями. Зупинення ж транспортного засобу поліцейським проводиться виключно з підстав, що визначені у ст. 35 Закону України «Про Національну поліції», на які поліцейський не посилався, оскільки ОСОБА_1 жодним транспортним засобом не керував, тому і не був водієм у розумінні вимог ПДР України.

По друге, відповідачем жодним чином не спростовані викладені у позові обставини про те, що ОСОБА_1 навіть якщо б і керував електросамокатом, він не може вважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України.

Позивач не заперечує ту обставину, що електросамокат є транспортним засобом, однак наголошував на тому, що, ті вимоги, які установлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до осіб, які керують електросамокатами потужністю до 3 кВт, тому позивач, якщо б і керував електросамокатом, він не можу бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУПАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення пункту 2.1.а) Правил дорожнього руху несуть виключно водії механічних транспортних засобів, до яких електросамокат позивача марки «SEGWAY-NINEBOT MAX G3» не відноситься.

Викладені у відзиві посилання на наявність у Єдиному державному судовому реєстрі постанов Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_1 - є безпідставними, оскільки правового значення до розгляду даної справи не мають.

Просив суд позов задовольнити.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч.1 ст.205 КАС України не перешкоджає суду розглянути справу по суті. Надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5718333, яка винесена 14.09.2025 інспектором УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Мишком Б.М., 14.09.2025 р. 10:28 год. ОСОБА_1 керував електросамокатом SEGWAY-NINEBOT MAX G3, потужністю 2 кВт, що відноситься до категорії А1, будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 10 років згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, чим порушив п. 2.1.а. ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Отже, особа може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно статті 10 КУАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Тобто, суб`єктивна сторона, як елемент складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.4 ст.126 КУпАП, передбачає обов`язкову наявність умислу особи на вчинення такого правопорушення.

Таким чином, визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи випливає те, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, останній був обізнаний про те, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами за рішенням суду.

Вказане, зокрема, підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.10.2021 у справі №202/5724/21, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, але про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Постанова суду оскаржена в апеляційному порядку не була, а отже набрала 19.10.2021 законної сили.

Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованими докази представника відповідача про обізнаність позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, що свідчить про наявність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.4 ст.126 КУпАП.

Водночас, визначаючи, чи є позивач суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України, необхідно надати оцінку його правовому статусу, як водія, та доказам, які надані на його підтвердження.

Відповідно до п. 2.1.а. ПДР на вимогу поліцейського водій механічного транспортного засобу повинен зупинятися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`являти для перевірки документи, зазначені в п. 2.1:

посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

реєстраційний документ на транспортний засіб;

чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії).

З оскаржуваної постанови та відеозапису судом встановлено, що в момент складання спірної постанови ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він керував транспортним засобом, яким фактично є електросамокат «Segway-Ninebot MAX G3».

Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував механічним транспортним засобом, який би мав потужність електродвигуна більше ніж 3кВт, а тому не міг порушити вимоги п. 2.1 ПДР.

На спростування аргументів представника позивача представником відповідача не було долучено жодних документів, які б спростовували дане твердження.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом, з загальнодоступних джерел в мережі інтернет встановлено, шо електросамокат Segway-Ninebot MAX G3 має наступні основні технічні характеристики (можуть незначно відрізнятися залежно від конкретної версії, наприклад, MAX G3 E): максимальна швидкість: Зазвичай 25 км/год (обмежено програмно для Європи/України). Може бути розблокована до 45 км/год (для використання на приватних територіях). Запас ходу (пробіг): До 70 - 80 км (теоретичний, в режимі Eco при оптимальних умовах). У режимі Sport (25 км/год) очікуваний пробіг становить близько 65 км. Потужність двигуна: Номінальна потужність: 700 Вт (або 850 Вт). Пікова потужність: 2000 Вт. Акумулятор: Ємність: Зазвичай 597 Вт?год (наприклад, 46,8 В, 12,75 А?год або 15,3 А?год).

Згідно з пунктом 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати з собою:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

ПДР не містять визначення «самокат» чи «електросамокат».

Разом із цим, відповідно до п.1.10 ПДР:

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу , а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється, в тому числі, на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Згідно з п. 2.13 ПДР до транспортних засобів категорії «А1» відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Водночас, пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 (зі змінами), визначено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема:

«А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Зазначене свідчить про те, що до категорії «А1» відносяться транспортні засоби, зокрема, транспортні засоби, з електродвигуном потужністю від 3 кВт до 4 кВт, оскільки вони відносяться до механічних транспортних засобів в розумінні ПДР.

Саме керування такими транспортними засобами передбачає наявність дозвільних документів.

Таким чином, суд вважає, що електросамокат «Segway-Ninebot MAX G3» - є транспортним засобом, але за своїми технічними характеристиками його не можна прирівнювати до мопедів, моторолерів або інших механічних транспортних засобів, тому вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача.

Беручи до уваги, що адміністративну відповідальність за порушення п.2.1.а ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого електросамокат позивача марки «Segway-Ninebot MAX G3» не віднесено, позивач не є суб`єктом адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст.126 КУпАП.

Аналогічна та стала судова практика, викладена у постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 року у справі №199/3648/22 (2-а/2-а/178/14/22), від 20.02.2023 року у справі №932/2831/22 (2а/932/105/22) та від 25.12.2024 у справі №212/4036/24 та багатьох інших.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 251, 280 КУпАП відповідач повинен довести обставини, які визначаються ч.4 ст.126 КУпАП як підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, довести факт керування позивачем транспортним засобом у спірному випадку.

Суд бере до уваги правові висновки, висловлені Верховним Судом у справі № 404/4467/16-а (постанова від 20.02.2019) суть яких полягає в тому, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Тобто, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Дослідивши відеозапис, який надано відповідачем на підтвердження своєї позиції щодо правомірності притягнення позивача до адміністративно відповідальності, суд не може визнати належним доказом вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки на ньому взагалі не зафіксоване керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом. На відеозапису зафіксовано лише розмову поліцейського з Калашниковим С.В. та оформлення постанови.

Отже, з дослідження вказаного відеофайлу, неможливо дійти беззаперечного висновку про те, що електросамокат «Segway-Ninebot MAX G3» рухався, як і не можливо встановити, чи керував позивач ним.

Оскільки інших доказів обставин, що зазначені в оскаржуваній постанові, відповідачем надано не було, зокрема, не долучено пояснень учасників справи чи показань свідків, то суд вважає не доведеним факт керування транспортним засобом позивачем у момент складання оскаржуваної постанови, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи .прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень рахуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідачем, в порушення вимог 77 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних, достатніх і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що у свою чергу не дає можливості встановити його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Правовими положеннями адміністративного судочинства встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України).

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови серії ЕНА № 5718333 14.09.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 139 КАС України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №571333 від 14.09.2025 про ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400 грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суддя склала 23.10.2025

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО