Справа № 500/4174/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4174/25

08 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Тернопільської митниці, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403000/2025/000017/2 від 09.042025 та картку відмови №UA403020/2025/000136;

стягнути з Тернопільської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 гривень та судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що 07.04.2025 агентом з митного оформлення ОСОБА_2 було подано електронну митну декларацію 25UA81U5 на ввезений товар.

Легковий автомобіль марки RENAULT модель KOLEOS Ідентифікаційний номер/ номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2020, модельний рік виготовлення 2020, робочий об`єм циліндрів двигуна 1995см3, потужність 140kW, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 415 274,72 грн. що на момент подання декларації складало 9 306,21 Євро. Митну вартість визначено за резервним методом з огляду на те, що висновком експерта за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження по заяві - звернення ОСОБА_1 від 04.04.2025 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, вартість автомобіля Renault Koleos II Limited Blue dCi 190 FAP 4x4 (без врахування митних платежів, зборів та інших платежів за його розмитнення та реєстрацію в Україні), з врахуванням того, що автомобіль пошкоджений та потребує ремонту складає 408 891,86 грн або 8917,49 Євро.

Окрім того, відповідно до довідки від 07.04.2025 вартість перевезення легкового автомобіля Renault Koleos становить 300 Євро.

Таким чином митна вартість автомобіля була заявлена на рівні 9217,49 Євро або ж 415 274,72 грн.

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації 5UA81U5 та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2025/000017/2 від 09.04.2025 яким визначив митну вартість імпортованого товару в сумі 17300 Євро (16220,90 CHF).

Визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

31.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що під час здійснення митного контролю за МД №25UA81U5 від 08.04.2025 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено наступне:

- транспортний засіб ввезений відповідно до фактури від 25.03.2025 №330101, укладеного між CARAUKTION (продавець) та ОСОБА_3 (покупець). Відповідно до фактури для оплати товару продавцем вказані банківські реквізити, проте банківських платіжних документів до митного оформлення не подано. Таким чином, у митного органу виникає сумнів, щодо заявлення фактурної вартості транспортного засобу, оплата якої не підтверджена документально (відсутні банківські платіжні документи);

- декларантом надано висновок експерта щодо вартісних характеристик товару від 07.04.2025 № 31/25, який встановив вартість транспортного засобу на рівні 8917,43 євро. Розрахунок вартості здійснений на підставі (порівняння) вартості ідентичних чи аналогічних, бувших у користуванні транспортних засобів в країнах експортерах. Проте, даний розрахунок проведений виходячи з вартості за ціною NETTO, хоча вартість транспортних засобів в країнах експортерах (www.mobile.de, www.autoscout24) встановлена за ціною BRUTTO. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана за заявленою вартістю.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що у поданих до митного оформлення разом із митною декларацією документах наявні розбіжності та невідповідності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2025/000017/2 від 09.04.2025, у гр. 33 якого зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та підтверджують митну вартість товару:

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу згідно з витягом з autoscout24.com з врахуванням транспортних витрат на рівні 17300 євро, що на дату подання ЕМД становить 16220,90 CHF/шт.

Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.».

Таким чином, зважаючи на викладене вище, Тернопільська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA403000/2025/000017/2 від 09.04.2025 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Від представника позивача 06.08.2025 через "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 19.09.2025 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.

Ухвалою суду від 19.09.2025 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 08.10.2025 о 10:00 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надіслала через "Електронний суд" заяву про розгляд справи без участі.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

07.04.2025 агентом з митного оформлення Рихлецький О.Р. було подано електронну митну декларацію 25UA81U5 на ввезений товар:

Легковий автомобіль марки RENAULT модель KOLEOS Ідентифікаційний номер/ номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2020, модельний рік виготовлення 2020, робочий об`єм циліндрів двигуна 1995см3, потужність 140kW, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 415 274,72 грн. що на момент подання декларації складало 9 306,21 Євро. Митну вартість визначено за резервним методом з огляду на те, що висновком експерта за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження по заяві - звернення ОСОБА_1 від 04.04.2025 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, вартість автомобіля Renault Koleos II Limited Blue dCi 190 FAP 4x4 (без врахування митних платежів, зборів та інших платежів за його розмитнення та реєстрацію в Україні) з врахуванням того, що автомобіль пошкоджений та потребує ремонту складає 408 891,86 грн або 8917,49 Євро.

Окрім того, відповідно до довідки від 07.04.2025 вартість перевезення легкового автомобіля Renault Koleos становить 300 Євро.

Таким чином митна вартість автомобіля була заявлена на рівні 9217,49 Євро або ж 415 274,72 грн.

До вказаної митної декларації відповідно до Наказу МФУ від 20.09.2012 №1011 « Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» декларантом долучено наступні документи:

0380 Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - Rechnung Rechnungs-Nr: 330101

0862 Декларація про походження товару (Declaration of origin)

Fahrzeugsusweis Stammnummer 683.902.433 trogen, den 28.03.2022

2800 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - Fahrzeugsusweis Stammnummer 683.902.433 trogen, den 28.03.2022

3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про вартість перевезення б/н від 07.04.2025

3016 Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта від 07.04.2025 №31/25

4202 Внутрішній договір (контракт) доручення - довіреність від 26.03.2025 №НТС52706

d4207 Договір про надання послуг митного брокера - договір №5466-7001 від 04.04.2023

8016 Паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні - паспорт ОСОБА_1 № НОМЕР_2 виданий 20.06.2019

9000 інші некласифіковані документи - фото автомобіля, посвідчення про реєстрацію ТЗ, витяг з аукціону, експертиза Швейцарія,

9305 Забезпечення сплати митних платежів у вигляді грошової застави - №7 від 07.04.2025

9610 Копія митної декларації країни відправлення - Ausfuhrliste 25CHEE79.1

9801 Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України - паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_3 виданий 18.05.2022

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації 5UA81U5 та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2025/000017/2 від 09.04.2025 яким визначив митну вартість імпортованого товару в сумі 17300 Євро (16220,90 CHF).

В подальшому, у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA403000/2025/000017/2 надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403020/2025/000136, в якій зазначено наступне:

У зв`язку з прийняттям Рішення про коригування митної вартості товару від 09.04.2025 UA403000/2025/000017/2. Декларант має право відповідно до статті 52 Митного кодексу України отримати дозвіл на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України, або за вибором декларанта або уповноваженої ним особи за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, що декларуються, визначеною митним органом; оскаржити зазначене Рішення про коригування митної вартості у митному органі вищого рівня або відповідно до глави 4 розділу І Митного кодексу України або в суді. Картка відмови може бути оскаржена згідно глави 4 Митного кодексу.

Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

Подати нову митну декларацію на підставі Рішення про коригування митної вартості від 09.04.2025 UA403000/2025/000017/2 та з врахуванням правок, що зазначені у причині відмови та строків, передбачених ст. 263 МК України 4495- VI від 13.03.2012.

Із врахуванням вищевикладеного декларантом позивача було повторно подано митну декларацію №25UA95U3, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України, про що зазначено у відомостях про подробиці розрахунків (графи 45-48 МД), у графі 43 Код МВВ вказано метод визначення митної вартості, який застосовано декларантом, - 1 за основним методом, та метод визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів, - 6 резервний.

З такими рішенням позивач категорично не погодився, та зазначив наступне.

На інтернет аукціоні Carauktion, який проводиться в мережі Інтернет за web адресою: «carauktion.ch» Швейцарською фірмою CARAUKTION AG (Tiergartenstrasse 1 Postfach 8852 Altendorf) ОСОБА_1 було придбано легковий автомобіль марки RENAULT модель KOLEOS Ідентифікаційний номер/ номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2020, модельний рік виготовлення 2020, робочий об`єм циліндрів двигуна 1995см3, потужність 140kW.

Згідно правил аукціону переможцем є учасник, який запропонує найбільшу ставку за лот. Оскільки ОСОБА_1 запропонував найбільшу ставку, він переміг в аукціоні. З урахуванням всіх платежів ціна автомобіля склала 7985,35 швейцарських франків.

В подальшому організатором аукціону позивачу було надіслано рахунок для сплати коштів (інвойс) №330101 від 25.03.2025 в сумі 7985,35 CHF.

Слід відмітити, що в даному рахунку зазначено наступне: «Achtung, Motorschaden. Das Auto startet nicht/Увага, пошкодження двигуна. Машина не заводиться).

Аналогічна інформація містилась і в самому оголошенні про продаж автомобіля.

Так, відповідно до відомостей Швейцарської експертизи де зазначено про його пошкодження вказано наступне:

ОСОБА_4 не працює, автомобіль не може бути заведений, перевірити гальма, додаткові механічні роботи, несправність двигуна, горить контрольна лампа, горить контрольна лампа подушки безпеки, технічні несправності виявлені в даному автомобілі без додаткового огляду. Подальші дефекти не можна виключати, автомобіль перевіряли без розбирання, подальші пошкодження можливі після зняття навісного обладнання, тест-драйв не проводився, автомобіль перевіряли без зовнішнього очищення

Наведене вище у своїй сукупності дає змогу дійти висновку, що низька ціна автомобіля обумовлена тим, що він несправний.

Окрім того, 26.03.2025 організатором аукціону CARAUKTION AG було підготовлено експортну декларацію 25CHEE79.1, в якій зазначено про товар, що відбуває на експорт а саме автомобіль RENAULT KOLEOS вартістю 7985.35CHF.

З метою з`ясування характеру пошкодження автомобіля, вартості його відновлювального ремонту, а також визначення ринкової вартості автомобіля з врахуванням таких пошкоджень судовим експертом ОСОБА_5 було проведено транспортно - товарознавче дослідження оформлене висновком експерта.

Оскільки огляд автомобіля відбувався на станції технічного обслуговування, експерт мав змогу більш детальніше визначити характер пошкоджень та вартість ремонту.

Так, за результатом проведеної діагностики було констатовано потребу в заміні турбіни та капітальному ремонті двигуна, що було відображено в акті виконаних робіт ПІВ0000290 від 05.04.2025.

Відповідно до ремонтної калькуляції №31/25, яка є додатком до товарознавчої експертизи за №31/25 вартість робіт необхідних для ремонту складає 73 101,00 грн.

Вартість запчастин складає 145 982,31 грн.

Відтак вартість ремонту є на рівні 219 083,31 грн.

Отже, вартість Renault Koleos приймається рівною 408 891,86 грн або 8 917,43 Євро.

Натомість відповідачем визначено митну вартість на рівні 17 300 Євро (16 220,90 CHF).

Не погоджуючись із рішенням Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403000/2025/000017/2 від 09.04.2025 та карткою відмови №UA403020/2025/000136, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач під час здійснення наданих повноважень зобов`язаний здійснювати контроль правильності визначення митної вартості товарів. Тобто, перевіряти числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, а не тільки перевіряти виконання договірних зобов`язань власника транспортного засобу щодо сплати коштів за його придбання.

При належному підтвердженні власником транспортного засобу митної вартості та її складових, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, факт відсутності підтвердження сплати кошів за придбаний товар, не є обґрунтованою підставою вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Але у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного транспортного засобу у зв`язку з тим, що вартість, яка міститься на загальнодоступних інтернет - ресурсах щодо оцінюваного транспортного засобу є вищою за заявлену декларантом.

Саме тому позивачем було подано висновок експерта щодо вартісних характеристик товару від 07.04.2025 № 31/25, який встановив вартість транспортного засобу на рівні 8917,43 євро.

Адже вартість ТЗ залежить від різних чинників: комплектації, модифікації, технічних характеристик, стану авто, перебування ТЗ у ДТП, чи повністю справне, чи на ходу, показника пробігу тощо.

Відповідач зазначає, що ним під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що транспортний засіб ввезений відповідно до фактури від 25.03.2025 №330101, укладеного між CARAUKTION (продавець) та ОСОБА_6 (покупець). Відповідно до фактури для оплати товару продавцем вказані банківські реквізити, проте банківських платіжних документів до митного оформлення не подано.

Таким чином, у митного органу виникає сумнів, щодо заявлення фактурної вартості транспортного засобу, оплата якої не підтверджена документально (відсутні банківські платіжні документи).

В провідних країнах - експортерах цінова політика продажу автомобілів побудована в такий спосіб, що у випадку продажу автомобіля на експорт, ціна такого транспортного засобу є меншою (NETTO).

відповідно до пунктів 1 та 2 Тлумачних приміток до статті 7 (резервний метод) Угоди про застосування статті VII ГАТТ, митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватись на раніше визначених митних вартостях; методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, відкладені в статтях 1-6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції

За основу для обрахунку митної вартості даного товару відповідачем взято інформацію щодо вартості транспортного засобу згідно з витягом з autoscout24.com, з врахуванням транспортних витрат на рівні 17300 євро, що на дату подання ЕМД становить 16220,90 CHF/шт.

Відповідачем митну вартість спірного ТЗ визначено за резервним методом. За основу визначення митної вартості товару взято витяг з mobile.de, однак відповідач належним чином не обґрунтував підставність і правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності mobile.de на рівні 17 300 євро, що значно перевищує вказану позивачем суму оплати за транспортний засіб.

При цьому як слідує з наданого витягу з сайту продажів автомобілів autoscout24.com щодо вартості подібного транспортного засобу, інформація надана продавцем не містить даних про його пошкодження.

А тому посилання на таке джерело інформації не є коректним.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі № 809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі № 21-127а15.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Оскільки, рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403000/2025/000017/2 від 09.042025 та картка відмови №UA403020/2025/000136 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин третьої, четвертої цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За правилами ч.3 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі № 814/698/16.

З матеріалів справи видно, що 15.04.2025 між Адвокатським бюро «Питель і Ніженко» та ОСОБА_7 укладений договір № 15-04/1 про надання правової допомоги в оскарженні рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформлені транспортного засобу RENAULT Koleos VIN VF1RZG 005 653 421 41.

За статтею 4 цього договору вартість юридичної допомоги визначається в 2000 (дві тисячі) гривень за одну годину. ОСОБА_1 здійснив авансування оплати витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень 24 квітня 2025 року, що підтверджує платіжна інструкція № 72879547. Гонорар бюро за правову допомогу Клієнту, який більший за суму 20 000,00 грн. сплачується Клієнтом після успішного стягнення зазначеної суми з відповідача через суд.

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У відповідності до ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 20000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки такі послуги, як підготовка позовної заяви, охоплюються загальною діяльністю адвоката та має на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Одночасно, у відзиві представник відповідача не погодився із витратами на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 20000,00 грн та просив в задоволенні даної позовної вимоги відмовити.

Таким чином, заявлені представником позивача до відшкодування 20000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат являється не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період провадження в суді, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд часткового погоджується з доводами відповідача щодо недотримання вимог ч.5 ст.134 КАС України, а тому вважає за доцільне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу, в загальному розмірі 3000,00 грн.

Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення понесених витрат на переклад документів в сумі 960,00 грн з відповідача.

Витрати, пов`язані з перекладом документів, відносяться до судових витрат та відповідно до пункту 5 частини третьої статті 132 КАС України є витратами, пов`язаними із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач поніс витрати на послуги перекладача ФОП ОСОБА_8 (Мовно-перекладацький центр) в розмірі 960,00 грн., що підтверджує платіжна інструкція від 02 липня 2025 року для перекладу на українську мову: рахунку- фактура (інвойс) (Commercial invoice) Rechnung Rechnungs-Nr: 330101; Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - Fahrzeugsusweis Stammnummer 683.902.433 trogen, den 28.03.2022; митної декларації країни відправлення - Ausfuhrliste 25CHEE79.1.

Матеріали справи містять перекладені документи на українську мову з іноземної мови.

Отже, наявні в матеріалах справи копії акта виконаних робіт, платіжного доручення та перекладені документи (які є доказами у цій справі) підтверджують понесені позивачем витрати на оплату послуг перекладача, які пов`язані з розглядом даної судової справи.

Переклад документів, замовлений позивачем, здійснено для належного розгляду справи і з метою доведення своєї позиції стороною, понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Відтак, суд вважає за необхідне покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на переклад документів у розмірі 960,00 грн. у відповідності до статті 138 КАС України як витрати на вчинення інших процесуальних дій або підготовку справи до розгляду.

За правилами статтей 132, 139, 143 КАС України, суд вирішив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 969,00 грн, за звернення до суду із позовною заявою.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір у сумі 969,00 грн, витрати, пов`язані з перекладом документів, на суму 960,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403000/2025/000017/2 від 09.042025 та картку відмови №UA403020/2025/000136.

Стягнути з Тернопільської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень та сплачений судовий збір в розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 00 копійок.

Стягнути з Тернопільської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 витрати на перекладача в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Тернопільська митниця (місцезнаходження/місце проживання: вул. Текстильна, 38,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46004 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43985576).

Головуючий суддя Подлісна І.М.