Справа № 440/7078/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 р. Справа № 440/7078/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 01.07.25 по справі № 440/7078/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області , в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.04.2025 року №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком зарахувавши до страхового стажу період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року та призначити пенсію за віком з моменту звернення до Пенсійного фонду України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 21.04.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 по 15.03.2004. Позивач вказувала, що разом із заявою про призначення пенсії нею було подано трудову книжку НОМЕР_1 від 04.05.1980, у якій містяться записи, що в період з 18.09.2003 по 15.03.2004 позивач отримувала матеріальну допомогу по безробіттю, відповідно до п.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Крім того, нею надано довідку від Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, в якій зазначалось, що ОСОБА_1 , дійсно перебувала на обліку в даній установі та отримувала допомогу по безробіттю: з 18.09.2003 року (Наказ №205 від 16.10.2003 року) по 15.03.2004 року (Наказ №НТ040405 від 05.04.2004 року); з 02.07.2002 року (Наказ №130 від 02.07.2002 року) по 26.06.2003 року (Наказ №128 від 01.07.2003 року). Відтак позивач вважає, що рішення про відмову у призначенні їй пенсії є протиправним.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.04.2025 №52 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 21.04.2025.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що довідкою Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості №16/48/1023-24 від 07.11.2024 зазначено, що ОСОБА_1 перебувала в Миргородському центрі зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю з 02.07.2002 року (наказ №130 від 02.07.2002 року) по 26.06.2003 року (наказ №128 від 01.07.2003 року) та отримувала матеріальну допомогу по безробіттю з 18.09.2003 року (наказ №205 від 16.10.2003 року) по 15.03.2004 року (наказ №НТ040405 по 05.04.2004 року). За приписами пункту "ж" частини першої статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" від 01 березня 1991 року № 803-XII (чинного на час отримання позивачем матеріальної допомоги) встановлено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу. З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавець розмежовує поняття допомога по безробіттю та матеріальна допомога по безробіттю.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 звернулась 21.04.2025 до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви, зокрема, додала: довідку Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості від 07.11.2024 №16/48/1023-24, типовий договір №О004 від 26.03.2025 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1980.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким прийнято рішення від 28.04.2025 №52 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зазначеним рішенням відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного страхового стажу 21-31 рік.

У рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 20 років 6 місяців 22 дні, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року згідно довідки №16/48/1023-24 від 07.11.2024, оскільки вищезазначений вид допомоги не передбачено до зарахування до страхового стажу згідно п. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (необхідно уточнити характер матеріальної допомоги по безробіття (навчання, курс підвищення кваліфікації, матеріальна допомога малозабезпеченим, тощо)).

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

За змістом абзаців 1, 3 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (ч. 1 статті 56). До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (п. "а" ч. 3 статті 56 Закону №1788-XII ).

В силу вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналізуючи вказані вище норми права, колегія суддів зазначає, що умовами для призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV з 01.01.2024 по 31.12.2024 є досягнення особою 63 річного віку і наявність страхового стажу від 21 до 31 років .

Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.04.2025 №52 про відмову в призначення пенсії слідує, що підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії послугувала недостатність страхового стажу.

Мотивуючи спірне рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначило, що страховий стаж заявника становить 20 років 6 місяців 22 дні, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року згідно довідки №16/48/1023-24 від 07.11.2024, оскільки вищезазначений вид допомоги не передбачено до зарахування до страхового стажу згідно п. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (необхідно уточнити характер матеріальної допомоги по безробіття (навчання, курс підвищення кваліфікації, матеріальна допомога малозабезпеченим, тощо)).

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 (попереднє прізвище позивача - ОСОБА_2 ) серії БТ-І від 04.05.1980 року:

- 18.04.2003 року розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до ст. 28 п.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наказ №205 від 16.10.2003;

- 15.03.2004 закінчено виплату матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до ст. 31 п. 1.12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наказ №НТ040405 від 05.04.2004.

Довідкою Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості №16/48/1023-24 від 07.11.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно перебувала в Миргородському центрі зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю з 02.07.2002 року (Наказ №130 від 02.07.2002 року) по 26.06.2003 року (Наказ №128 від 01.07.2003 року) та отримувала матеріальну допомогу по безробіттю з 18.09.2003 року (Наказ №205 від 16.10.2003 року) по 15.03.2004 року (Наказ №НТ040405 по 05.04.2004 року).

За приписами пункту "ж" частини першої статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" від 01 березня 1991 року № 803-XII (чинного на час отримання позивачем матеріальної допомоги) встановлено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу.

З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавець розмежовує поняття допомога по безробіттю та матеріальна допомога по безробіттю, однак гарантує включення періодів їх отримання до трудового стажу.

Стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" також передбачала, що до стажу роботи зараховується період одержання допомоги по безробіттю, не встановлюючи винятків щодо видів допомоги по безробіттю.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено такі види забезпечення за цим Законом:

- допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності;

- допомога по частковому безробіттю;

- матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного;

- матеріальна допомога по безробіттю, одноразова матеріальна допомога безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні;

- допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України від 25.03.2005 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" частину 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено абзацом такого змісту:

"Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу".

Зазначеним законом також виключено абзац 5 частини 1 статті 7 та статтю 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", тобто всі норми про матеріальну допомогу по безробіттю.

Однак на момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми, зокрема, пункт "ж" частини першої статті 4 Закону № 803-XII, передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового стажу.

Відтак періоди отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, що безпідставно не зараховані відповідачем.

На момент досягнення позивачем віку 63 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV необхідний страховий стаж становив - від 21 до 31 року.

Страховий стаж позивача, який врахований пенсійним органом, складає 20 років 06 місяців 22 дні. З урахуванням періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить більше ніж 21 рік, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що позивач звернулась з заявою про призначення пенсії 21.04.2025, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, позивачу повинна бути призначена пенсія з дня звернення з відповідною заявою.

Таким чином, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.04.2025 №52 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 року по 15.03.2004 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 21.04.2025.

Стосовно доводів апелянта про правомірність не зарахування до страхового стажу позивача період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 по 15.03.2004 через відсутність відомостей про характер матеріальної допомоги по безробіттю (навчання, курси, підвищення кваліфікації, матеріальна допомога малозабезпеченим, тощо)/, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, в разі необхідності уточнення будь-яких даних поданих заявником при зверненні за призначенням пенсії, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, відтак під час опрацювання поданої позивачем довідки від 07.11.2024 №16/48/1023-24, відповідач мав право уточнити характер матеріальної допомоги, що виплачувалась позивачу, тоді як вказаного відповідачем не вчинено та застосовано формальний та поверхневий підхід до розгляду заяви ОСОБА_1 щодо призначенння їй пенсії за віком.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 по справі № 440/7078/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова