Справа № 600/2765/25-а
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 600/2765/25-а
УХВАЛА

20 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №506/600/2765/25-а, в якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , його структурним підрозділам та іншим ТЦК та СП вчиняти будь-які дії щодо призову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації та його переміщення до військової частини для проходження військової служби до набрання законної сили рішення у цій справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, оскільки 23.04.2025 позивачем на адресу комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено рекомендованим листом з описом вкладення та на електронну скриньку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 23.04.2025, як особі яка на підставі п. 4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та про оформлення у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з додатками у вигляді належним чином засвідчених копій документів, які підтверджують вказані обставини.

06.05.2025 позивачем на адресу комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 було повторно направлено рекомендованим листом з описом вкладення та на електронну скриньку Заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 05.05.2025, як особі яка на підставі п. 4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та оформлення у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з додатками у вигляді належним чином засвідчених копій документів, які підтверджують вказані обставини.

12.05.2025 на адресу відповідача представником позивача адвокатом Ювченко А.В. рекомендованим листом з описом вкладення та на електронну скриньку, був направлений адвокатський запит щодо результатів розгляду заяви позивача від 05.05.2025 та надання відповіді щодо прийнятого рішення представнику позивача, з зазначенням причин відмови у наданні відстрочки від військової служби під час мобілізації, або наданням довідки про відстрочку. Проте жодної відповіді від відповідача на вищевказані заяви від 23.04.2025, від 05.05.2025, ані позивачем, ані представником позивача отримано не було.

Адвокатські запити, надіслані представником позивача щодо повідомлення про результати розгляду заяв позивача відповідачем також проігноровані та жодної відповіді надано не було.

Заявник звертає увагу, що на теперішній час у позивача містяться неактуальні відомості у електронному військово-обліковому документі за даними АІТС «Оберіг».

Згідно з витягом з електронного військово-облікового документу (застосунок «Резерв+») позивача, станом на день подання даної заяви, міститься інформація: «Вас розшукує ТЦК від 25.09.2025». Це, на думку заявника, прямо вказує на те, що відповідач протиправно не розглянувши заяву позивача про надання відстрочки та не прийнявши обґрунтоване, вмотивоване рішення, ініціював процедуру розшуку позивача.

Заявник стверджує, що враховуючи те, що станом на день подання цієї заяви про забезпечення позову довідку про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 не надано та у зв`язку із тим, що відповідачем ініційовано процедуру розшуку позивача, у разі якщо останнього буде доставлено до приміщення відповідного ТЦК та СП, є обґрунтовані підозри вважати, що в подальшому його буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, в результаті чого він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Блонському В.К.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові або немайнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх необхідно буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівноправності сторін.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Віньківці), як військовозобов`язаний.

23.04.2025 та повторно 06.05.2025 позивач подав комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 05.05.2025, як особі яка на підставі п. 4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та оформлення у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з додатками.

Однак, відповідач ігнорує вказані заяви та адвокатські запити, надіслані представником позивача щодо повідомлення про результати розгляду заяв позивача.

Суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення не може надавати оцінку правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на які посилається заявник, оскільки виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, оскільки вчинення дій щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації знаходиться в межах компетенції відповідача, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач має можливість здійснити ці дії до прийняття рішення у справі 600/2765/25-а.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці. При цьому особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

За своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується, в тому числі, виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії, і по усталеній судовій практиці не підлягає оскарженню, оскільки є реалізованим.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду за позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не перевірці підстав щодо надання відстрочки позивачу від призову на військову службу під час мобілізації, якщо таке рішення буде прийнято судом на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Фактично, у разі задоволення позову в цій справі, неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, з огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд висновує, що в наявності є умова застосування заходів забезпечення позову, передбачена частиною другою статті 150 КАС України, а саме, вбачається, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення потенційно порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

В той же час, в разі відмови в задоволенні позовних вимог відповідач зможе невідкладно вчинити дії щодо мобілізації ОСОБА_1 .

Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Суд також наголошує, що будь яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Водночас суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у цьому випадку мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити заяву ОСОБА_1 та забезпечити позов шляхом заборони посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , його структурним підрозділам та іншим ТЦК та СП вчиняти будь які дії щодо призову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням у справі №600/2765/25-а.

Заява в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини для проходження військової служби до набрання рішенням законної сили задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах поданої заяви немає станом на дату її розгляду доказів імовірності вчинення відповідачем чи його структурними підрозділами таких дій.

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, а також виходячи із принципів справедливості та гуманізму, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №600/2765/25-а задовольнити частково.

Заборонити посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , його структурним підрозділам та іншим ТЦК та СП вчиняти будь які дії щодо призову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням у справі №600/2765/25-а.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )

Головуючий суддя В.К. Блонський