Справа № 280/6093/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 жовтня 2025 року Справа № 280/6093/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування до трудового стажу позивача періоду роботи, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.07.1983, періоду роботи з 30.10.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ХХ з`їзді КПСС, періоду роботи з 01.01.1998 по 02.12.2002 в колгоспі «Червонофлотець»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати до трудового стажу позивача періоду роботи, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.07.1983, періоду роботи з 30.10.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ХХ з`їзді КПСС, періоду роботи з 01.01.1998 по 02.12.2002 в колгоспі «Червонофлотець».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.03.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за наявності страхового стажу. Для підтвердження страхового стажу позивач надав основні документи, що підтверджують трудову діяльність, а саме трудову книжку НОМЕР_1 від 10.07.1983. 27.03.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області в ході розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 19.03.2025 було зараховано до страхового стажу лише 31 рік 3 місяці 28 днів, та прийнято рішення №55 від 27.03.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком. Свою відмову пенсіний орган обґрунтовує не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.1983 періодів роботи в колгоспі з 30.10.1991 по 28.03.1994 та з 01.01.1998 по 02.12.2002, оскільки не надано довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі. Позивач вважає таке рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області протиправним, оскільки воно протирічить положення пенсійного законодавства та підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що заяву позивача від 19.03.2025 про призначення пенсії за віком розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатом якої прийнято рішення від 27.03.2025 № 55 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 10.07.1983 НОМЕР_1 : з 30.10.1991 по 28.03.1994, оскільки відсутня інформація про кількість відпрацьованих трудоднів та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві; з 01.01.1998 по 02.12.2002, оскільки відсутня уточнююча довідка про прийняття та звільнення з СТОВ «Червонофлотець». Зазначено, що для зарахування спірного періоду позивачу необхідно було надати довідку про фактично відпрацьовані вихододні роботи в колгоспі та відпрацьований мінімум, довідку про прийняття та звільнення з СТОВ «Червонофлотець», про що було зазначено в оскаржуваному рішенні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.03.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява позивача від 19.03.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2025 № 55 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до рішення від 27.03.2025 № 55, вік заявнка 60 роки 1 місяць 2 дні. Право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 32 років. Згідно наданих документів страховий стаж становить 31 рік 3 місяці 28 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 10.07.1983 НОМЕР_1 з 30.10.1991 по 28.03.1994, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум в громадському господарстві;

період роботи згідно з трудовою книжкою від 10.07.1983 НОМЕР_1 з 01.01.1998 по 02.12.2002, оскільки відсутня уточнююча довідка про прийняття та звільнення з СТОВ «Червонофлотець».

Позивач не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування до трудового стажу періоду роботи, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.07.1983, періоду роботи з 30.10.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ХХ з`їзді КПСС, періоду роботи з 01.01.1998 по 02.12.2002 в колгоспі «Червонофлотець», та з вимогами про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати до трудового стажу позивача періоду роботи, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.07.1983, періоду роботи з 30.10.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ХХ з`їзді КПСС, періоду роботи з 01.01.1998 по 02.12.2002 в колгоспі «Червонофлотець», звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як передбачено статтею 46 частиною 2 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту - Закон України № 1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із статтею 9 частиною 1 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.

Положеннями статті 24 частин 1, 2 та 4 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01 січня 2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788-ХІІ).

Згідно з пунктом «а» статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Статтею 62 частиною 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310 (далі Положення №310).

Відповідно до пунктів 1, 2 Положень №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Положень №310).

Згідно з пунктом 6 Положень №310, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Положень №310, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отже, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до рішення від 27.03.2025 № 55, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 10.07.1983 НОМЕР_1 з 30.10.1991 по 28.03.1994, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум в громадському господарстві, період роботи згідно з трудовою книжкою від 10.07.1983 НОМЕР_1 з 01.01.1998 по 02.12.2002, оскільки відсутня уточнююча довідка про прийняття та звільнення з СТОВ «Червонофлотець».

Судом установлено, що в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.07.1983 наявні записи про те, що позивач: 30.10.1991 прийнятий у члени колгоспу ХХ з`їзду КПСС (наказ №10 від 30.10.1991), 28.03.1994 звільнений за власним бажанням (наказ №9 від 28.03.1994), 01.04.1994 прийнятий у члени колгоспу «Червонофлотець» (наказ №4 від 15.06.1994), з 07.07.1997 колгосп «Червонофлотець» перейменован в КСП «Червонофлотець» (рішення загальних зборів №2 від 07.07.1997), 12.02.2000 звільнений з членів КСП в зв`язку з реорганізацією в СТОВ «Червонофлотець» (рішення загальних зборів від 11.02.2000), позивач прийнят в СТОВ «Червонофлотець» по трудовому договору різноробочим (наказ №1 від 11.02.2000), 28.11.2002 звільнений з СТОВ «Червонофлотець» за власним бажанням (наказ №67 від 28.11.2002) (запис №8).

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.07.1983 у записі №9 зазначено: «Запис №8 вважати недійсним 02.12.2002».

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.07.1983 у записі №10 зазначено: «Звільнити з СТОВ «Червонофлотець» в зв`язку з закінченням терміну трудового договору ст.36 п.2. (наказ №68 від 02.12.2002)».

Суд зазначає, що в трудовій книжці позивача наявні записи за періоди його роботи, а саме, дата про прийом на роботу та звільнення з роботи, відповідні номери наказів, назва організації, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою.

Суд зауважує, що перекладання обов`язку доказування, в тому числі надання відомостей, на позивача є неправомірним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії.

На момент внесення у трудову книжку позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Підпунктом 1.1. Інструкції №162 встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 №656, що була чинна на момент внесення у трудову книжку позивача записів, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств. Відтак, неналежне ведення трудової книжки не може позбавити особу права на включення періодів роботи до страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, у постанові від 11 липня 2019 року у справі №683/737/17 та у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а зазначив: відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а зазначив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.

Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи позивача до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Судом установлено, що у трудовій книжці у розділі «відомості про трудову участь у громадському господарстві» підставою внесення записів зазначено «особовий рахунок» (сторінка 19 трудової книжки серії НОМЕР_1 ).

При цьому суд враховує, що позивач вчинив всі можливі дії щодо підтвердження спірних періодів, а саме здійснено відповідні запити.

Так, відповідно до архівної довідки від 15.11.2023 №04-01/З-102, наданої Архівним відділом №3 Бериславської районної державної адміністрації, зазначено наступне: «У документах архівного фонду Сільськогосподарське товариство з відповідальністю «Червонофлотець» с.Дудчани Нововоронцовського району Херсонської області містяться відомості про реорганізацію/перейменування господарства за період з 1983 по 2002 роки, а саме:

- колгосп «Червонофлотець» був реформований в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Червонофлотець» згідно з рішенням засідання уповноважених членів колгоспу, протокол №02 від 07.06.1997. Розпорядженням голови Нововоронцовської районної державної адміністрації від 01.07.1997 №194 було зареєстровано та видано свідоцтво про реєстрацію колективному сільськогосподарському підприємству «Червонофлотець», правонаступнику колгоспу «Червонофлотець». Рішення про переведення ОСОБА_1 у зв`язку з реорганізацією колгоспу «Червонофлотець» в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Червонофлотець» в документах архівного фонду відсутні.

Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Червонофлотець» реформоване в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Червонофлотець» згідно з рішенням загальних зборів членів КСП «Червонофлотець», протокол №01 від 11.02.2000. У списку звільнених працівників у зв`язку з реорганізацією підприємства та бажаючих перейти в СТОВ по трудовому контракту під номером 648 зазначено ОСОБА_2 «так у документі».

Підстава: ф.Р-39, оп.1, спр.101, арк. 13, 17; спр. 107 арк. 1,23, 29,44; ф.54, оп. 1, спр. 47 арк. 20.».

Крім того, на запит позивача, КУ «Трудовий архів м.Херсона» Херсонської міської ради надано відповідь №01-15/299 від 11.04.2025, в якій зазначено наступне: « На вашу заяву, яка отримана по пошті 09.04.2025 стосовно надання архівної довідки про підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , який працював в Громадському підприємстві колхозі ХХ з`їзду КПСС (мовою заяви), в Союзе рыболовецких колхозов Херсонской области (мовою печатки в трудовій книжці) за період з 30.10.1991 по 28.03.1994pр., повідомляю, що від зазначеного підприємства до КУ «Трудовий архів м. Херсона» ХМР не надходили на зберігання документи з особового складу та заробітної плати.

Документи з кадрових питань, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 08.04.2013 №656/5, повинні зберігатися в архівних підрозділах юридичних осіб протягом 75 років. Виключення становить припинення діяльності юридичної особи. Тоді документи передаються або до правонаступника, або до ліквідатора, або до трудового архіву.

До відома повідомляю, що в установі знаходяться на зберіганні документи лише ліквідованих підприємств м. Херсона. Підприємства районного та обласного підпорядкування на зберігання до КУ «Трудовий архів м. Херсона» XMP не передаються.

Виходячи з вищезазначеного, можливість надання необхідної Вам довідки відсутня. Одночасно повідомляю, що місцезнаходження документів по вишезазначеному підприємству архіву не відомо.».

Також варто зазначити, що за змістом роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 17.05.92 N 17 "Про порядок застосування окремих положень статей Закону України "Про пенсійне забезпечення", при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві.

Разом з цим, суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 21.06.2019 у справі N 727/384/17 та від 10.12.2020 у справі N 195/840/17 зазначав, що відсутність додаткових відомостей, а саме уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

Таким чином, у разі відсутності у документах інформації про встановлений в спірний період мінімум трудової участі позивача, відповідач в будь-якому випадку повинен здійснити відповідне обчислення стажу у разі відсутності встановленого для позивача мінімуму трудової участі в громадському господарстві згідно чинного законодавства, чого в свою чергу, зроблено не було.

Отже, суд робить висновок, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи у колгоспі, про які містяться записи у трудовій книжці, до страхового стажу позивача.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі N 687/975/17 зроблений висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Суд зауважує, самі по собі виявлені суб`єктом владних повноважень недоліки в оформленні окремих записів трудової книжки не обумовлює недійсність трудової книжки, не призводить до суттєвого чи істотного впливу на зміст відомостей про трудову діяльність позивача, а тому трудова книжка позивача, що містить записи про періоди роботи є належним доказом роботи позивача.

Таким чином, суд констатує, що відповідачем не доведено правомірності реально вчиненого управлінського волевиявлення з приводу відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи та з приводу відмови у призначенні заявнику пенсії за віком.

За встановлених фактичних обставин та оцінки поданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком документів, суд виснує про безпідставність не зарахування відповідачем періодів роботи відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.07.1983, а саме: періоду роботи з 30.10.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ХХ з`їзді КПСС, періоду роботи з 01.01.1998 по 02.12.2002 в колгоспі «Червонофлотець», що призвело до прийняття рішення від 27.03.2025 № 55 про відмову в призначенні пенсії за віком та порушення права позивача на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

З огляду на викладене, суд вважає протиправним та безпідставним висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відсутність підстав для зарахування до стажу позивача періодів роботи згідно записів в трудовій книжці, а тому рішення від 27.03.2025 № 55 про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню.

Суд наголошує на тому, що права позивача порушено саме зазначеним вище рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а не діями останнього.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2025 № 55, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із зарахуванням періодів роботи зазначених у трудовій книжці позивача до страхового стажу та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду заяви та документів.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2025 № 55 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 30.10.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ХХ з`їзді КПСС, з 01.01.1998 по 02.12.2002 в колгоспі «Червонофлотець» відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1983, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19.03.2025 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова