Справа № 640/7567/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 рокусправа № 640/7567/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві), в якій, з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 07.07.2025 (вх. №55731), просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити звернення ОСОБА_1 від 17.02.2020 щодо усунення наслідків допущеної ним бездіяльності - неврахування з 01.01.2004 та по 01.11.2017 наявних в його розпорядженні відомостей системи персоніфікованого обліку про страховий стаж, набутий після призначення пенсії у 1997 році, шляхом проведення вказаного у зверненні перерахунку пенсії та виплати несвоєчасно нарахованої її частини з урахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, при перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити вимоги звернення ОСОБА_1 від 17.02.2020 та усунути наслідки допущеної ним бездіяльності - неврахування з 01.01.2004 та по 01.11.2017 наявних в його розпорядженні відомостей системи персоніфікованого обліку про страховий стаж, набутий після призначення пенсії у 1997 році, шляхом перерахунку пенсії:

з 01.01.2004 по 31.12.2005 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2003);

з 01.01.2006 по 31.12.2007 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2005);

з 01.01.2008 по 31.12.2009 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2007);

з 01.01.2010 по 31.10.2017 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 06.10.2008), та виплати несвоєчасно нарахованої частини пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.02.2020 позивач звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві з приводу усунення наслідків несвоєчасного перерахунку розміру пенсії з урахуванням збільшення тривалості страхового стажу внаслідок роботи після призначення пенсії. ГУ ПФУ листом від 17.03.2020 №4091-3729/Д-02/8-2600/20, відмовило у задоволенні заяви позивача, пославшись на те, що перерахунок пенсії у такому випадку проводиться тільки за заявою, а заяви до 17.11.2017 позивач не подавала. На думку позивача, вказана відмова є незаконною та порушує її законні права.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2020 відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

22.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги заперечує повністю, оскільки відповідач діяв правомірно та в межах своєї компетенції. Представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не було подано заяву про перерахунок пенсії.

23.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказала, що доводи представника відповідача, які викладені у відзиві є безпідставним. Позовні вимоги підтримує повністю.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, судова справа передана Львівському окружному адміністративному суду.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Потабенко В.А.

Ухвалою від 17.03.2025 суддя прийняла до свого провадження адміністративну справу № 640/7567/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

07.07.2025 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. (вх. №55731).

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17.02.2020 ОСОБА_1 звернулося до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок її пенсії.

17.03.2020 ГУ ПФ України в м. Києві листом №4091-3729/Д-02/8-2600/20 повідомило позивача про те, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Згідно поданої заяви від 09.11.2017 ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії. Проводити перерахунок пенсії з більш раннього часу немає підстав, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні заяви про перерахунок пенсії. Також у листі зазначено, що пенсію позивача обчислено з урахуванням страхового стажу 46 років 3 місяці 26 днів та заробітної плати, визначеної за період з 01.01.1987 по 31.12.1991. Розмір пенсії складає 3333,76 грн.

Позивач вважає, що вказана відмова є незаконною та порушує її права, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Як вбачається із матеріалів справи, після призначення позивачу пенсії за віком, остання продовжувала працювати, тому 17.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України в м. Києві із заявою, в якій просила провести перерахунок її пенсії з:

01.01.2004 по 31.12.2005 (з урахуванням страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2003);

з 01.01.2006 по 31.12.2007 (з урахуванням страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2005);

з 01.01.2008 по 31.12.2009 (з урахуванням страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2007);

з 01.01.2010 по 31.10.2017 (з урахуванням страхового стажу за період з 22.01.2001 по 06.10.2008), та виплати несвоєчасно нараховану частину пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159.

Однак, позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії за ранній період, оскільки не було подано заяви.

Згідно із п. 3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 18.05.2018 року №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу. Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо посилань представника відповідача про те, що позивачем не було подано заяву про здійснення перерахунку пенсії, суд зазначає таке.

В межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, який мав би здійснюватися за заявою позивача. При цьому, вид пенсії не змінюється.

Верховним Судом у постанові від 30.05,2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Отже, в даному випадку відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача без поданої заяви не ґрунтується на вимогах закону, оскільки подання заяви є правом, а не обов`язком позивача в розумінні ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, на переконання суду, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого настало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій), внаслідок чого відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Жодною нормою закону не визначено, що особа повинна звернутися до пенсійного органу за перерахунком пенсії із заявою встановленого зразка. Якщо відповідач вважав, що мала бути подана заява встановленого зразка, в силу приписів Порядку № 22-1 саме відповідач повинен був надати необхідні роз`яснення позивачу стосовно форми заяви, чого виконано не було, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).

Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.

Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.

Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в м. Києві щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 17.02.2020 про неврахування з 01.01.2004 та по 01.11.2017 відомостей про страховий стаж, набутий нею після призначення пенсії у 1997 році, шляхом проведення вказаного у зверненні перерахунку пенсії та виплати несвоєчасно нарахованої її частини з урахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, при перерахунку пенсії, та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.02.2020 про перерахунок пенсії:

з 01.01.2004 по 31.12.2005 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2003);

з 01.01.2006 по 31.12.2007 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2005);

з 01.01.2008 по 31.12.2009 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2007);

з 01.01.2010 по 31.10.2017 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 06.10.2008).

Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів суд зазначає наступне.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. ст. 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Проте, суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 240/186/20.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про передчасність звернення до суду з позовною вимогою зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому у задоволенні такої необхідно відмовити.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пп.1,3 п.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», при зверненні з цим позовом до суду його не сплачував, а тому розподіл судового збору на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 17.02.2020 про неврахування з 01.01.2004 та по 01.11.2017 відомостей про страховий стаж, набутий нею після призначення пенсії у 1997 році, шляхом проведення вказаного у зверненні перерахунку пенсії та виплати несвоєчасно нарахованої її частини з урахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, при перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) розглянути звернення ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17.02.2020 про перерахунок пенсії:

з 01.01.2004 по 31.12.2005 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2003);

з 01.01.2006 по 31.12.2007 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2005);

з 01.01.2008 по 31.12.2009 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 31.12.2007);

з 01.01.2010 по 31.10.2017 (з урахуванням збільшення страхового стажу за період з 22.01.2001 по 06.10.2008).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 20.10.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна