Справа № 380/16966/25
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

№ 380/16966/25

20 жовтня 2025 р.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.11.2020 по день фактичного розрахунку 22.07.2025; - зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь за час затримки розрахунку при звільненні з 20.11.2020 по день фактичного розрахунку 22.07.2025.

Ухвалою від 02.09.2025 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав суду клопотання про зупинення провадження на підставі пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Повідомив, що 18.09.2025 Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу про прийняття справи №306/2708/23 до свого розгляду за позовом особи до ДП про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 03.08.2021 по 19.01.2023.

Суд при вирішенні клопотання відповідача керується такими мотивами:

Предметом розгляду цієї справи є питання щодо нарахувати та виплатити позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.11.2020 по 22.07.2025.

Суд встановив, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 306/2708/23 за касаційною скаргою Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою Касаційного цивільного суду від 11 червня 2025 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів Касаційного цивільного суду вказала на необхідність відступу від висновку, сформульованого Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22.

Так, у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зроблено протилежний висновок щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зауважив, що «у межах цієї справи належить враховувати норми статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року із урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, які безпосередньо стосуються норм статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, а на їх виконання підлягає встановленню: розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка не була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат. Належить також враховувати приписи чинної редакції статті 117 Кодексу законів про працю України щодо періоду з 19 липня 2022 року, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.»

Проте, на переконання колегії суддів Касаційного цивільного суду, трудовий договір, як угода між роботодавцем та працівником, припиняється, і саме в день звільнення роботодавець повинен сплатити працівникові все, що йому належить при звільненні. Порушення цього обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України. Оскільки порушення прав працівника відбулося (за умови невиплати йому всіх сум, що належать при звільненні) саме в день звільнення, ці відносини повинні регулюватися нормою статті 117 КЗпП України в редакції, яка діяла на час звільнення. Тривалість часу невиплати належних працівникові сум при звільненні не може бути підставою для застосування іншої редакції цієї статті, в тому числі, щодо обмеження строку виплати середнього заробітку, оскільки право працівника порушається саме в день звільнення, а трудових відносин між сторонами не існує.

Колегія суддів Касаційного цивільного суду при передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду наголосила на необхідності розглядати систему порушень роботодавцем трудового законодавства у цій справі, як необхідну послідовність систематичних діянь, спрямованих на порушення прав працівника. За таких обставин, фактичне пом`якшення відповідальності роботодавця виглядає як схвалення подібної логіки і поведінки. Натомість застосування правила статті 117 Кодексу законів про працю України і до другого періоду (з 19 липня 2022 року до 18 січня 2023 року) без обмеження строком, на думку колегії суддів, відповідало б принципу справедливості та забезпечувало б реалізацію захисної функції - однієї з головних функцій трудового права. Колегія суддів Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що для формування єдиної правозастосовної практики є підстави для відступлення від висновків Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що мотиви, викладені в ухвалі Касаційного цивільного суду від 11 червня 2025 року, обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частин третьої та п`ятої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики у спорах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням змін, внесених Законом України № 2352-IX, та необхідність розгляду питання щодо відступлення від висновку, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22. Таким чином, 18.09.2025 Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу про прийняття справи № 306/2708/23 до свого розгляду за позовом до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд враховує, що оцінка аргументів сторін та вирішення спору ОСОБА_1 і ВЧ НОМЕР_1 неможливі без тлумачення та застосування норми, котра регулює спірні правовідносини - статті 117 КЗпП, в т.ч. обрання редакції цієї норми, що регулює спірні правовідносини (за період затримки розрахунку при звільненні, що розпочався до 19.07.2022, а завершився після набрання чинності Законом №2352-IX). Зважаючи на перебування у провадженні Великої Палати Верховного Суду справи №306/2708/23 (касаційне провадження № 14-84цс25), у межах якої суд касаційної інстанції повинен усунути різні підходи касаційних судів та забезпечити єдине правозастосування судами статті 117 КЗпП, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 236, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження в адміністративній справі № 380/16966/25 до набрання чинності судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 306/2708/23 (касаційне провадження № 14-84цс25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.