Справа № 280/5258/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 жовтня 2025 року Справа № 280/5258/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №41 від 06.05.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 13.03.1987: з 13.03.1987 по 01.07.1987, з 22.01.1988 по 01.07.1993, з 17.01.2005 по 22.08.2005, з 08.05.2008 по 05.06.2012, з 06.06.2012 по 14.07.2016, з 15.08.2016 по 09.08.2017, з 15.01.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по теперешній час, та періодів безпосередньої участі в АТО: з 05.09.2015 по 08.12.2015, з 22.12.2015 по 04.07.2016, та періодів проходження військової служби: з 28.02.2022 по 26.04.2022, з 13.09. 2022 по 21.11.2022, з 26.11.2022 по 17.10.2023, з 28.10.2023 по 17.09.2024, з 28.03.2025 по 13.04.2025 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.04.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. За наслідками розгляду заяви ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення №41 від 06.05.2025, яким відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 13.03.1987, оскільки титульна сторінка заповнена з порушення вимог, а саме відсутні печатка підприємства, яке відкрило трудову книжку. Крім того в своєму рішенні пенсійний орган не зазначив причини зарахування до страхового стажу в одинарному розмірі періоди проходження військової служби в особливий період. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що 29.04.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2024 № 41 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. На час подання заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 60 років. Страховий стаж Позивача становить 19 роки 10 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком згідно норм статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До страхового стажу Позивача не зараховано період роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 13.03.1987, оскільки титульна сторінка заповнена з порушення вимог до заповнення трудових книжок (відсутня печать підприємства, яке відкрило трудову книжку). Щодо зарахування до страхового стажу роботи один місяць служби за три місяці період військової служби під час мобілізації зазначено, що період військової служби ОСОБА_1 під час загальної мобілізації з 28.02.2022 по 26.04.2022, з 13.09. 2022 по 21.11.2022, з 26.11.2022 по 17.10.2023, з 28.10.2023 по 17.09.2024, з 28.03.2025 по 13.04.2025 та періоди безпосередньої участі в АТО: з 05.09.2015 по 08.12.2015, з 22.12.2015 по 04.07.2016 підлягає зарахуванню до страхового стажу в одинарному розмірі. Відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, до вислуги років у розрахунку один місяць служби за три місяці зараховується лише час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. З огляду на вищезазначене відсутні підстави для зарахування періоди військової служби до страхового стажу у розрахунку один місяць служби за три місяці. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.04.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача від 29.04.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41 від 06.05.2025 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до рішення №41 від 06.05.2025, необхідний страховий стаж зазначений пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 55 років при стажі роботи не менше 25 років. Вік заявника 60 років. Страховий стаж особи 19 років 10 місяців 16 днів.

До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 13.03.1987, оскільки титульна сторінка заповнена з порушенням вимог до заповнення трудових книжок (відсутня печать підприємства, яке відкрило трудову книжку).

Позивач не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41 від 06.05.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Пунктом першим частини першої статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

На момент внесення записів до трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412 (далі - Інструкція №162), та Інструкція про ведення трудових книжок, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі - Інструкція №58), які містять аналогічні положення про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.8 глави 2 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Аналогічні за змістом положення містила також Інструкція №162.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 по справі №654/890/17 (провадження №К/9901/22832/18), яка в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (провадження №К/9901/110/17) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист.

Отже, позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Таким чином, неналежне заповнення роботодавцем трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивача права зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд зазначає, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Таким чином, вказана відповідачем підстава щодо відсутності печатки підприємства, яке відкрило трудову книжку не може бути визначальною для не зарахування до стажу позивача періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 13.03.1987.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 13.03.1987 у позивача наявні записи за періоди його роботи, а саме, дата про прийом на роботу та звільнення з роботи, відповідні номери наказів, назва організації є чіткими, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою, суд вважає їх прийнятними, що дає право на зарахування позивачу спірних періодів її роботи.

Суд зауважує, що записи про періоди роботи не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст.

На зворотне відповідач не посилається.

Стосовно не зарахування періоду проходження військової служби в пільговому обчислені із розрахунку один місяць служби за три до страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

За приписами абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Зарахування періоду проходження військової служби у трикратному розмірі регулюється Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, яке затверджено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі - Положення №530).

Пунктом 1.1. Положення №530 визначено, що цим положенням визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу), один місяць служби за три місяці, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час.

Такі ж норми містить постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб".

Водночас, суд звертає увагу, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне пенсійне забезпечення, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу, що узгоджується з положеннями статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", якою передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі, до якої відповідно до п.4 цієї статті віднесено також військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, до якої відповідно до пункту 1 статті 2 Закону також віднесено і військову службу.

З аналізу наведених норм вбачається, що період проходження військової служби та безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

При цьому, системний аналіз наведених норм права в їх взаємозв`язку із ст. 57 Закону №1788-XII дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Подібні правовідносини та норми права, які їх регулюють, були предметом розгляду у Верховному Суді і у постановах від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, від 18.01.2023 у справі №1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі №160/6146/19, у яких Верховний Суд дійшов висновку про те, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правозастосування, яке міститься у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, зарахування до спеціального та пільгового стажу періоду проходження військової служби в потрійному розмірі є належним правозастосуванням вказаних нормативних положень.

Судом установлено та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 17.05.2016 серії НОМЕР_3 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Судом установлено, що період проходження військової служби підтверджено записами, наявними в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 13.03.1987 та військовому квитку позивача серії НОМЕР_4 від 03.05.1984.

Згідно з довідкою від 14.07.2016 №890, виданою Військовою частиною НОМЕР_5 , ОСОБА_1 дійсно в період з 05.09.2015 по 08.12.2015, з 22.12.2015 по 14.07.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/ районах проведення антитерористичної операції м.Маріуполь Донецької області.

Відповідно до довідки від 21.04.2025 №3819, виданої Військовою частиною НОМЕР_6 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно в період з 28.02.2022 по 26.04.2022, з 13.09.2022 по 21.11.2022, з 26.11.2022 по 17.10.2023, з 28.10.2023 по 17.09.2024, з 18.03.2025 по 13.04.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебувачюи в н.п. Загризове, н.п. Борова Харківської області, н.п. Яцьківка, н.п. Студенок Донецької області.

Наведене вище в своїй сукупності дає підстави для висновку, що періоди проходження служби, протягом яких позивач брав участь в антитерористичній операції, а також періоди проходження військової служби, протягом яких позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, підлягає зарахуванню до його трудового стажу на умовах - один місяць служби за три місяці.

Відтак, всупереч нормам чинного законодавства відповідач протиправно не зарахував до стажу періоди військової служби з 05.09.2015 по 08.12.2015, з 22.12.2015 по 14.07.2016, з 28.02.2022 по 26.04.2022, з 13.09.2022 по 21.11.2022, з 26.11.2022 по 17.10.2023, з 28.10.2023 по 17.09.2024, з 18.03.2025 по 13.04.2025 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №41 від 06.05.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 13.03.1987: з 13.03.1987 по 01.07.1987, з 22.01.1988 по 01.07.1993, з 17.01.2005 по 22.08.2005, з 08.05.2008 по 05.06.2012, з 06.06.2012 по 14.07.2016, з 15.08.2016 по 09.08.2017, з 15.01.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по теперешній час, та періодів проходження служби, протягом яких позивач брав участь в антитерористичній операції, а саме: з 05.09.2015 по 08.12.2015, з 22.12.2015 по 14.07.2016, та періодів проходження військової служби, протягом яких позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 28.02.2022 по 26.04.2022, з 13.09.2022 по 21.11.2022, з 26.11.2022 по 17.10.2023, з 28.10.2023 по 17.09.2024, з 18.03.2025 по 13.04.2025 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», інших витрат сторонами не заявлено, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41 від 06.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 13.03.1987: з 13.03.1987 по 01.07.1987, з 22.01.1988 по 01.07.1993, з 17.01.2005 по 22.08.2005, з 08.05.2008 по 05.06.2012, з 06.06.2012 по 14.07.2016, з 15.08.2016 по 09.08.2017, з 15.01.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по теперешній час, та періодів проходження служби, протягом яких ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, а саме: з 05.09.2015 по 08.12.2015, з 22.12.2015 по 14.07.2016, та періодів проходження військової служби, протягом яких ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 28.02.2022 по 26.04.2022, з 13.09.2022 по 21.11.2022, з 26.11.2022 по 17.10.2023, з 28.10.2023 по 17.09.2024, з 18.03.2025 по 13.04.2025 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова