Справа № 280/315/25
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м.Дніпросправа № 280/315/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі № 280/315/25 (суддя Лазаренко М.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС АВТО 2018» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІКС АВТО 2018» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 07.12.2021 № 308345 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «МІКС АВТО 2018» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не виступав в якості автомобільного перевізника при спірних правовідносинах. Також, він не є власником транспортного засобу, зазначеному в акті перевірки, на підставі якого винесена спірна постанова.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року позовні вимоги задоволено. Судом скасована оскаржена позивачем постанова.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області подала апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що доказом того, що позивач є власником транспортного засобу та виступав автомобільним перевізником при спірних правовідносинах є надані пояснення водія ОСОБА_1 в акті № 308159 від 26.10.2021, в кому зазначено, що він працює у ТОВ «МІКС АВТО 2018». Жодних інших документів, які б зазначали протилежне ні водієм в момент проведення рейдової перевірки, ні позивачем під час розгляду справи по суті, надано не було.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.12.2021 заступником начальника Придніпровського МУ Укртрансбезпеки Романенко Анатолієм Юрійовичем було винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №308345, відповідно до якої до ТОВ «МІКС АВТО 2018» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. за допущення порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що матеріали справи не містять доказів перебування транспортного засобу SINOTRUR, номерний знак НОМЕР_1 , у власності позивача. Вказане було підставою для скасування оскарженої постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, проте, зазначає наступне.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III), відповідно до абз. 18 статті 1 якого, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону №2344-III, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових до автомобільних перевізників.

Виходячи зі змісту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2021 за №308159, на підставі висновків якого була прийнята спірна постанова, підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 грн. стало порушення під час перевезення транспортним засобом марки SINOTRUR, номерний знак НОМЕР_1 вантажу з перевищенням встановлених вагових параметрів.

Разом з тим, позивач стверджує, що він ніколи не був та не є власником транспортного засобу марки SINOTRUR, номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб на балансі позивача ніколи не перебував та не перебуває. Також, позивач на час складання акту перевірки №26.10.2021 за №308159 не виконував функції перевізника транспортним засобом марки SINOTRUR, номерний знак НОМЕР_1 у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як вбачається з матеріалів справи, в момент спірних правовідносин транспортний засіб SINOTRUR, номерний знак НОМЕР_1 , перебував у власності фізичної особи - ОСОБА_2 .

Також, підприємство в період 2021 року не здійснювало жодної господарської діяльності та в якості доказу надає подані до податкового органу звітності, а саме: податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску; відомості про нарахування заробітної плати; податкову декларацію на додану вартість.

Оскільки, відповідач не надав суду жодних доказів того, що транспортний засіб марки SINOTRUR, номерний знак НОМЕР_1 перебуває (перебував) у власності позивача, суд дійшов вірного висновку, що спірна постанова підлягала скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення судом прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі № 280/315/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак