Справа № 520/2943/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 жовтня 2025 р.Справа № 520/2943/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 по справі № 520/2943/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 р. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , грошової компенсації за невикористані основної щорічної відпустки за 2022 рік за 23 доби, за 2023 рік за 8 діб, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення передбаченої Постановою КМУ №704 від 30.08.2017р. Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , грошову компенсацію за невикористані основної щорічної відпустки за 2022 рік за 23 доби, за 2023 рік за 8 діб, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення передбаченої Постановою КМУ №704 від 30.08.2017 р. Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році та щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані основної щорічної відпустки за 2022 рік за 23 доби, за 2023 рік за 8 діб, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення передбаченої Постановою КМУ №704 від 30.08.2017 р. Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 р. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані основної щорічної відпустки за 2022 рік за 23 доби, за 2023 рік за 8 діб, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані основної щорічної відпустки за 2022 рік за 23 доби, за 2023 рік за 8 діб, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Віськовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Під час дослідження матеріалів справи колегія суддів дійшла висновку про неможливість вирішення справи та надання оцінки доводам апеляційної скарги відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 зробила висновок, що у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи - суб`єкта приватного права. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні над частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 01.10.2024 у справі № 620/14688/23

Частиною 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 18.07.2022) передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції :

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Тобто до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Колегія суддів зазначає, що у рішенні від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду виклав наступну правову позицію :

«Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022 та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»)».

Як свідчать матеріали справи, позивач 07.02.2025 звернувся до суду з позовом про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 02.02.2023 по 04.12.2023.

Враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом за подібних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі до вимог про перерахунок грошового забезпечення за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 застосуванню підлягають положення частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 07.10.2024 у справі № 500/7802/23 та від 31.10.2024 у справі № 500/7140/23.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, з 01.07.2023 строк звернення до суду з позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України та складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 12.09.2024 у справі справа № 200/5637/23, від 20.09.2024 у справі № 444/2538/23, від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Разом з тим, Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 зазначено, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову у частині вимог за період з 19 липня 2022 року слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Отже, з урахуванням зазначеної позиції Верховного Суду, вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення із заявленими позовними вимогами, необхідно спершу визначити момент, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Так, відповідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідач, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом, інформації щодо здійснення повідомлення позивача про нараховані суми грошового забезпечення не надає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутня копія наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Таким чином, для правильного вирішення справи по суті спору, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребувати у відповідача копію наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що в рамках позовної заяви позивачем заявлялось клопотання про поновлення строку на звернення до суду. В обґрунтування клопотання позивачем зазначено, що позивач проходив військову службу, військова служба була безперервною, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Вказано, що внаслідок військової служби у позивача з`явилися проблеми зі здоров`ям. Зазначено, що позивач після звільнення з військової служби перебував на лікуванні.

Проте, колегія суддів зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається що позивача звільнено з військової служби 04.12.2023, однак до суду позивач звернувся 07.02.2025, посилання на проходження військової служби є необґрунтованими, оскільки після звільнення ( 04.12.2023) до моменту звернення до суду (07.02.2025) минуло більше року.

Крім того, позивачем вказано про неодноразове звернення усне та письмове до відповідача щодо проведення нарахування та виплати грошового забезпечення, однак доказів які б підтверджували вказані дії не надано.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За усталеною практикою Верховного Суду вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, необхідно застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС України).

Аналогічні правила КАС України розповсюджує й під час перегляду справи в апеляційній та касаційній інстанціях.

На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 02.07.2024 року у справі № 480/9116/23.

Зокрема, у постанові від 10.11.2022 у справі № 320/11921/20 Верховний Суд дійшов таких висновків: «КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Разом з цим, положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

Колегія суддів вважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

Таким чином суд апеляційної інстанції повинен вжити заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку.

Зі змісту оспорюваного судового рішення слідує, що суд апеляційної інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду».

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, а також правові позиції Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надання позивачу можливості обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 02.02.2023 по 04.12.2023 із наданням відповідних доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод, які унеможливили своєчасне подання позову, надати докази коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 80 КАС України передбачено, що суд може витребувати докази з власної ініціативи.

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

При цьому, беручи до уваги, що витребувані документи можуть мати гриф обмеженого доступу "таємно" або "цілком таємно" та можуть бути надані лише у випадку наявності спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаною з державною таємницею, відповідної форми допуску та доступу до секретної інформації та відповідного режимного приміщення для роботи з секретними документами, колегія суддів зважає на необхідність дотримання відповідачем приписів Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, під час надання витребуваних документів, які мають гриф обмеженого доступу "таємно".

У разі неможливості подання копій документів, які витребовує суд, слід повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти робочих днів з дня вручення ухвали.

Також колегія суддів вважає за необхідне повідомити, що діяльність, пов`язана з державною таємницею, здійснюється Другим апеляційним адміністративним судом на підставі спеціального дозволу №ХА2-2023-64, наданого Управлінням Служби безпеки України в Харківській області 14.08.2023, категорія режиму секретності друга, з терміном дії до 26.03.2026 (не підлягає копіюванню).

Місцезнаходження режимних приміщень режимно-секретного органу, які визначені для постійного зберігання матеріальних носіїв секретної інформації, знаходиться за адресою: майдан Театральний, будинок 1, м. Харків, 61057.

Закрите засідання проводиться в приміщенні ДААС, в якому створено та атестовано комплекс технічного захисту інформації та встановлена автоматизована система 1 класу з підтвердженою відповідністю.

Розгляд адміністративних справ, які містять матеріали, що становлять державну таємницю, здійснюється колегією суддів, яким надано допуск та доступ до державної таємниці за формою два.

Керуючись ст. 121, 123, 229, 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Запропонувати ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 02.02.2023 по 04.12.2023., із наданням відповідних доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод, які унеможливили своєчасне подання позову, надати коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Витребувати у відповідача - Військової частини НОМЕР_1 копію наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Зобов`язати надавачів інформації у разі неможливості подання копій документів, які витребовує суд, або подання у встановлені строки, - повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти робочих днів з дня вручення ухвали.

Попередити, що відповідно до ч. 8 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бегунц А.О.
Судді Калиновський В.А. Русанова В.Б.