Справа № 320/13250/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Файдюка В.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 без обмеження максимальним розміром із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 та в подальшому (при здійсненні нарахування індексації та інших перерахунків) без обмеження максимальним розміром із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.08.2021 із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на перерахунок пенсії на підставі відповідної довідки, виданої у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729, а відсоткове співвідношення розміру пенсії до грошового забезпечення не може бути зменшено за наслідками її перерахунку. Водночас суд зазначив, що оскільки перерахунок пенсії позивачу не було здійснено, то вимоги про її виплату без обмеження максимальним розміром є передчасними, як і позовні вимоги про здійснення у подальшому виплати пенсії, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить внести зміни до нього та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано, що на час звернення із вказаним позовом перерахунок пенсії вже було проведено, однак із зменшенням відсоткового розміру пенсії та з обмеженням її максимальним розміром, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність порушених прав позивача є помилковими.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 07.10.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ в м. Києві та з 20.03.2005 отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №320/8238/23 Фінансово-економічне управління Служби зовнішньої розвідки України видало довідку від 26.10.2023 №984 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення із служби) начальника управління станом на 17.07.2021 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

У зв`язку з викладеним позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.08.2021 на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729.

Листом від 29.01.2024 №3343-974/Т-02/8-2600/24 ГУ ПФ в м. Києві повідомило про проведення перерахунку пенсії з 01.08.2021 на підставі указаної довідки, однак зазначило, перерахунок пенсії проведено у розмірі 70% від суми грошового забезпечення та з обмеженням такої пенсії максимальним розміром, як то передбачено ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Із змісту розрахунку пенсії за вислугу років від 01.02.2024 вбачається, що основний розмір пенсії позивача визначено як 70% грошового забезпечення, підсумок пенсії з надбавками складає 43 941,47 грн, водночас він обмежений максимальним розміром і становить 20 930 грн.

Вважаючи необґрунтованим проведене відповідачем обчислення пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачу, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Згодом згідно Закону України від 08.07.2011 №3668-VI цифру « 90» було замінено цифрою « 80»

У подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності з 01.04.2014, внесено зміни до статті 13 Закону, зокрема, у частині другій цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Таким чином, з 01.04.2014 положення ч. 2 ст. 13 Закону щодо призначення військовослужбовцям пенсії від сум їх грошового забезпечення у розмірі не більше 80 відсотків заробітної плати втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до цієї статті Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює стаття 63 Закону, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» змін не зазнавали.

Крім того, внесені вищезгаданим Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 13 Закону щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Таким чином, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 і згодом 70 процентів грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019, яке набрало законної сили 16.10.2019, у зразковій справі №240/5401/18, про відсутність необхідності відступу від якої Велика Палата Верховного Суду зазначила у своїй ухвалі від 12.01.2023 у справі № 380/24477/21.

Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність перерахунку та виплати позивачу пенсії у редакції ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсії, тобто виходячи з 90% грошового забезпечення.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром з підстав передчасності таких вимог, оскільки відповідний перерахунок ще не був здійснений, суд першої інстанції не врахував такого.

Як було встановлено раніше, листом від 29.01.2024 №3343-974/Т-02/8-2600/24 ГУ ПФ в м. Києві повідомило про проведення перерахунку пенсії з 01.08.2021 на підставі указаної довідки. Водночас зазначило, що перерахунок пенсії проведено у розмірі 70% від суми грошового забезпечення та з обмеженням такої пенсії максимальним розміром, як то передбачено ст. 43 Закону.

Крім іншого, відомості розрахунку пенсії за вислугу років від 01.02.2024 свідчать, що основний розмір пенсії позивача визначено виходячи з 70% грошового забезпечення, підсумок пенсії з надбавками складає 43 941,47 грн, водночас він обмежений максимальним розміром і становить 20 930 грн.

Отже, всупереч висновків суду першої інстанції, на час звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом ГУ ПФ в м. Києві здійснило перерахунок пенсії на підставі довідки від 26.10.2023 №984 з 01.08.2021, за наслідками якого, зокрема, обмежило її максимальним розміром. Указане свідчить про помилковість позиції Київського окружного адміністративного суду про передчасність заявлених у відповідній частині позовних вимог.

Надаючи оцінку правомірності таких дій відповідача у розрізі доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 300/633/19 та від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17.

До того ж, в указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

У цьому контексті Верховний Суд зауважив, що буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Колегія суддів звертає увагу, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон про реформування пенсійної системи), який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом внесено зміни у статтю 43 Закону шляхом викладення її в редакції Закону про реформування пенсійної системи.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону та положення частини першої статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону.

Водночас положення статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом про реформування пенсійної системи - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону про реформування пенсійної системи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 у справі №240/7087/20, від 18.05.2022 у справі №380/12337/20, від 09.02.2023 у справі №620/4148/20.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про протиправність обмеження відповідачем пенсії позивача з 01.08.2021 максимальним розміром.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУ ПФ в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з 01.08.2021 без обмеження її максимальним розміром із зобов`язанням відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії 01.08.2021 без обмеження максимальним розміром.

Водночас, щодо позовних вимог «та в подальшому (при здійсненні нарахування індексації та інших перерахунків)» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні зазначених вище позовних вимогах в частині «та в подальшому (при здійсненні нарахування індексації та інших перерахунків)» необхідно відмовити, як передчасних.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини наявності правових підстав для перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром, на передчасності чого помилково наголосив суд першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, виклавши абзаци другий і третій резолютивної частини у новій редакції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у ній зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - змінити.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в сумі 1 53,44 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 без обмеження максимальним розміром із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.08.2021 без обмеження максимальним розміром із розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 26.10.2023 №984, про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729, з урахуванням раніше виплачених сум.».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в сумі 1 453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 20 жовтня 2025 року.