Справа № 260/2990/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2990/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 16 регіональної військово-лікарської комісії (), ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) через представника адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 16 регіональної військово-лікарської комісії (далі відповідач 1, 16 РВЛК), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за яким, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність 16-тої Регіональної військово-лікарської комісії щодо ненадання відповіді та не розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.03.2025 року та зобов`язати 16-ту Регіональну військово-лікарську комісію ухвалити постанову за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 з врахуванням мотивів рішення суду.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 11.03.2025 року й не передачі скарги ОСОБА_1 від 11.03.2025 року до ВЛК регіону та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалити постанову за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 з врахуванням мотивів рішення суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 10 лютого 2025 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , у ході якого були виявлені такі діагнози: J42. Хронічний бронхіт, фаза ремісії. К29. Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії. H90. Двобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість. G70. Логоневроз, порушення нервово-м`язового синапсу без вогнищевої симптоматики. Н52. Короткозорий астигматизм в 2,0Д і різницею в 1,0Д на обох очах. Горизонтальний ністагм вроджений. Відповідно до довідки №555 ВЛК від 10.02.2025 №2600 на підставі статті 46в, 52в, 36в, 23в графи І Розкладу хвороб, графи ТДВ позивача визнано придатним до військової служби.

11.03.2025 року позивачем було подано до 16-тої Регіональної військово-лікарської комісії скаргу на визначення придатності за станом здоров`я до військової служби №3/11-03/25 з проханням скасувати довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.02.2025р. №2600 та призначити йому повторний медичний огляд військово-лікарською комісією. В подальшому відповідач 2 надав представнику позивачу на вищезгадану скаргу відповідь, у якій зазначив, що його звернення в інтересах позивача надіслано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_6 й розглянуте. Також у наданій відповіді зазначено, що позивач проходить військову службу за мобілізацією від 11.02.2025 року, а тому голова обласної позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 не володіє повноваженнями направляти військовослужбовців на повторне медичне обстеження ВЛК та скасовувати раніше винесені рішення ВЛК при районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

01.05.2025 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків, разом з якою подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

19 травня 2025 року до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заву, у якому останній заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що на момент проведення медичного огляду позивача 10.02.2025 року позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 він мав статус військовозобов`язаного, то його медичний огляд проводився за графою ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я Положення №402. Представник відповідача 2 звертає увагу суду, що позивач не скористався своїм правом на оскарження рішення позаштатної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.02.2025 року до ВЛК вищого рівня, а саме до обласної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 . Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП, які є позаштатними, подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим.

Також звертає увагу суду, що заява до відповідача 1 була подана як від військовозобов`язаного (солдата запасу). За таких обставин вказана скарга була направлена на адресу Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР, проте позивач на момент оскарження зазначеної постанови ВЛК (11.03.2025) проходив військову службу за мобілізацією з 11.02.2025 року у складі військової частини НОМЕР_3 , тобто мав статус діючого військовослужбовця.

У зв`язку з вищенаведеним, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

19 травня 2025 року до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача 1, заперечив щодо позовних вимог, зазначивши, що в скарзі до НОМЕР_4 РВЛК представником позивача жодним чином не вказано, до якої категорії відноситься позивач на момент звернення до НОМЕР_4 РВЛК. В даному випадку, скарга направлена до НОМЕР_4 РВЛК не у відповідності до пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення, що є порушенням процедури оскарження представником позивача. Постанова ВЛК винесена військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому, на момент проходження медичного огляду позивач перебував на військовому обліку як солдат запасу, що і вказано в даній Довідці ВЛК. Представник відповідача 1 зазначає, що у воєнний час перевірка свідоцтв про хворобу з постановами про непридатність до військової служби проводиться за наданими на розгляд з ТЦК та СП медичними документами, а за медичними показаннями - шляхом проведення контрольного медичного огляду перед направленням на затвердження в штатні ВЛК. Таким чином, у діях 16 РВЛК відсутні ознаки протиправної бездіяльності, оскільки посадовими особами вчинено дії у визначений законодавством спосіб, з дотриманням процедур, установлених Положенням, Законом №393 та Інструкцією, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог, відсутні.

21 травня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти відзивів відповідачів на позовну заяву та зазначає, що органи державної влади, зокрема НОМЕР_4 РВЛК та ІНФОРМАЦІЯ_2 , не забезпечили чіткого і прозорого механізму взаємодії та направлення, не можуть уникати відповідальності за свої дії або бездіяльність шляхом перекладання відповідальності один на одного. Представник позивача вказує на те, що саме держава, а не позивач, повинна нести наслідки за порушення встановленого порядку розгляду заяв і скарг військовослужбовців. Те, що позивач, будучи військовослужбовцем, направив скаргу до НОМЕР_4 РВЛК, є правомірною дією, а її перенаправлення до неналежного органу ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), суперечить принципу правової визначеності та перекладає на особу негативні наслідки помилки, допущеної самою державою. Посилаючись на зазначені доводи, представник позивача просить аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_6 , та 16 Регіональної ВЛК залишити поза увагою та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

07.07.2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду, з метою повного та всебічного встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, постановлено витребувати від 16 регіональної військово-лікарської комісії відповідь від 24.03.2025 року №2392 на скаргу ОСОБА_1 від 11.03.2025 року.

16.07.2025 до суду від представника відповідача 16 Регіональної військово-лікарської комісії надійшла заява про надання витребуваних матеріалів на виконання вимог ухвали суду від 07.07.2025.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 10 лютого 2025 року ОСОБА_1 було проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 . За наслідками проведеного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , було сформовано Довідку ВЛК №555, у якій були виявлені наступні діагнози: J42. Хронічний бронхіт, фаза ремісії; К29. Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії; H90. Двобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість; G70. Логоневроз, порушення нервово-м`язевого синапсу без вогнищевої симптоматики; Н52. Короткозорий астигматизм в 2,0Д і різницею в 1,0Д на обох очах; горизонтальний ністагм вроджений.

Відповідно до довідки №555 ВЛК від 10.02.2025 №2600 на підставі статті 46в, 52в, 36в, 23в графи І Розкладу хвороб, графи ТДВ, ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби.

11.03.2025 року представником позивача було надіслано на адресу16 РВЛК скаргу на визначення ступеня придатності до військової служби, у якій представник просив скасувати довідку ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.02.2025 року №2600 та призначити повторний медичний огляд ВЛК солдату запасу ОСОБА_1 .

16 РВЛК 24.03.2025 року листом за №2392, керуючись підпунктами 2.8.1 2.8.3, 2.8.,5 глави 2, абзацом третім пункту 3.3 глави 3 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗС України направила за належністю Голові обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 скаргу представника позивача від 11.03.2025 року для розгляду та прийняття рішення по суті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 03.04.2025 року надав відповідь за №9/4797 на скаргу від 11.03.2025 року, у якій повідомив представника позивача, що голова обласної позаштатної постійно діючої військово- лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_10 не володіє повноваженнями направляти військовослужбовців на повторне медичне обстеження ВЛК та скасовувати раніше винесені рішення ВЛК при районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Також проінформував представника позивача, що в разі погіршення стану здоров`я, наявні скарги на погіршення стану здоров`я, відповідно до «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», в разі важкої хвороби та погіршення стану здоров`я, військовослужбовець має звернутись до представника медичної служби військової частини де проходить наразі військову службу, повідомити свого безпосереднього начальника/командира та за рекомендацією лікаря, та визначеною необхідністю бути скерованим до лікувального закладу для лікування або медичний огляд військово-лікарською комісією (госпітальна або гарнізонна).

Вважаючи бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо не розгляду скарги від 11.03.2025 року протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися, суд зазначає про таке.

За змістом статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2232, від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно із частиною сьомої статті 1 Закону №2232, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

За частиною першою статті 2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232, та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно із абз.1, 7 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 глави 2 Розділу І Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

- Центральна військово-лікарська комісія;

- ВЛК регіону.

У силу пункту 2.4.5. глави 2 Розділу І Положення, військово-лікарська комісія регіону має право:

- оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

- перевіряти роботу підпорядкованих військово-лікарських комісіях та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;

- перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;

- приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки Центральна військово-лікарська комісія;

- перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;

- направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;

- витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

- залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;

- приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);

- перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402).

Відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Положення №402 штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

В даному випадку відповідач є штатною ВЛК, рішення якої мають оформлюватись постановами.

Суд вказує на те, що лист 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 24.03.2025 року за №2392, як і відповідь ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.04.2025 року, не створюють конкретних правових наслідків для позивача, а носять лише інформаційний характер, оскільки не породжують виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків, та містять виключно позицію відповідачів на поставлене питання, і не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України.

Так, за змістом частини першої статті 4 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом.

Нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

При цьому, суд виходить з того, що листи суб`єктів владних повноважень - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, листи 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 24.03.2025 року за №2392, та відповідь ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.04.2025 року, містять правову позицію суб`єктів владних повноважень, але не зобов`язують дотримуватися певної моделі поведінки.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до пункту 3.1. глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Пунктом 3.8. глави 3 розділу II Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.

Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.

При медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Придатний», до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (абз.14 п.20.3 гл.3 розділу II Положення №402).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до довідки ВЛК №555 від 10.02.2025 року позивача визнано придатним до військової служби.

Суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 дійшов правового висновку про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на відповідне Положення. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.

У спірному випадку суд виходить з того, що скарга позивача 16 Регіональною військово-лікарською комісією фактично по суті не розглядалася, а відповідачем за результатами такого розгляду підписано та направлено позивачеві лист від 24.03.2025 року за №2392.

Відтак, відсутність належним чином оформленої постанови 16 Регіональної військово-лікарської комісії про результати розгляду скарги позивача, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом.

Суд виходить з того, що у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Згідно з ч.1-2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності 16-тої Регіональної військово-лікарської комісії щодо ненадання відповіді та не розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.03.2025 року та зобов`язання 16-тої Регіональної військово-лікарської комісії винести рішення за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 11 березня 2025 року на рішення Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленого довідкою від 12.03.2025 року №2600 по суті її вимог, та винести мотивоване рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст.139 КАС України питання про судовий збір судом не вирішується в силу приписів п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 16 регіональної військово-лікарської комісії (), ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність 16 Регіональної військово-лікарської комісії щодо ненадання відповіді та не розгляду скарги ОСОБА_1 від 11 березня 2025 року.

Зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 11 березня 2025 року на рішення Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленого довідкою від 12.03.2025 року №2600 по суті її вимог, та винести мотивоване рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич