Справа № 280/11977/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11977/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року

у адміністративній справі № 280/11977/24 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(ІІ)/2023 в частині не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Запорізької області та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 10 травня 2024 року по 11 березня 2025 року, та зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді прокурора відділу прокуратури Запорізької області та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 10 травня 2024 року по 11 березня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Водночас, вказаним рішенням суду відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення сум та виплати наперед заробітної плати у виді надбавки за вислугу років в розмірі 14400 грн. щомісячно до раніше нарахованого та виплаченого посадового окладу, який складає 48000 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Запорізькою обласною прокуратурою з підстав його необґрунтованості, не відповідності фактичним обставинам справи, та ухвалення з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

На обгрунтування заявлених в апеляційній скарзі вимог відповідач посилається на те, що на теперішній час ОСОБА_1 поновлена за рішенням суду та не є прокурором призначеним у Запорізьку обласну прокуратуру, а тому Запорізька обласна прокуратура нараховуючи та виплачуючи їй заробітну плату керувалася саме приписами статті 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та роз`ясненнями Офісу Генерального прокурора щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів (які не пройшли атестацію) наданих листом від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не знаходить підтав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного.

Cудом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду даної справи підтверджено, що ОСОБА_1 тривалий час працювала в органах прокуратури Запорізької області на різних посадах та була звільнена з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» Наказом прокурора Запорізької області від 03.05.2023 №180к, який в свою чергу за позовом ОСОБА_1 було скасовано рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у справі № 280/3748/23, яке набрало законної сили 02.05.2024, а саме, цим рішенням суду було визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 28.03.2023 № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» та визнано протиправним і скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 03.05.2023 № 180к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області з 04 травня 2023 року, а також стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2023 року по дату винесення судового рішення, 27 жовтня 2023 року, у розмірі 44 069,00 грн..

Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури № 367-к від 10 травня 2024 року наказ про звільнення позивача скасований та на виконання рішення суду позивачку поновлено на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області з 04 травня 2024 року, а наказом керівника Запорізької обласної прокуратури № 368-к від 10 травня 2024 прокурору відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у відділі нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Запорізької обласної прокуратури.

Як з`ясовано судом при вирішенні спору у цій справі, за позицією відповідача на теперішній час ОСОБА_1 поновлена за рішенням суду та не вважається такою, що успішно пройшла атестацію, що передбачено Законом № 113-ІХ та не є прокурором призначеним у нову структуру органів прокуратури Запорізької області, а тому оплата праці, як поновленій на посаді за рішенням суду до проходження атестації здійснюється на підставі ст.81 Закону України «Про прокуратуру», розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років. Позивач в свою чергу вважає, що в порушення ч.2 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» Запорізька обласна прокуратура виплачує їй заробітну плату у розмірі посадового окладу прокурора обласної прокуратури без надбавок за вислугу років, за виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» (оплата відпусток, допомоги для оздоровлення), що й стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного перегляду даної справи, надаючи правову оцінку спірним у цій справі правовідносинам, суд першої інстанції правильно виходив зі змісту:

- рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону 1697-VП зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано такими, що не відповідають Конституції України (і неконституційними).

- другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-ІХ передбачалося, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих та військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

- рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(ІІ)/2023 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 201 9 року № 113-ІХ, в якому Конституційний Суд України відповідаючи на порушені заявниками питання, з покликанням, з-поміж іншого, на свої рішення від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019, від 1 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 виснував, що врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади. При цьому, Конституційний Суд України зазначив також, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, а з огляду на ці міркування Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX є таким, що суперечить статті 6 Конституції України в поєднанні з частиною другою статті 131-1 Конституції України.

Оскільки ч.2 ст.152 Конституції України установлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення, суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України, визначаються Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Також судом першої інстанції правильно наголошено, що згідно з ч.2 ст.81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством, і преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці, а розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Наголошуючи на положеннях: ч.3, ч.4, ч.5 та ч.7 ст.81, ст.90 Закону № 1697-VII; п.3, пункти 13-16 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Постановою КМУ від 09 грудня 2015 року № 1090 (далі - Порядок № 1090, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин); ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з урахуванням змісту листа Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року № 21-2139вих-503окв-23 судом першої інстанції правильно акцентовано увагу на тому, що до розрахунку заробітної плати починаючи з травня 2024 року посадовий оклад позивача складає 48 000 грн, на час розгляду справи розмір його не змінився, а сторони по справі даний факт не заперечували, в тому числі відповідачем підтверджено, що згідно з приписами ст.81 Закону № 1697-VII посадовий оклад прокурора обласної прокуратури наразі складає 48000,00 грн., тобто відповідачем нараховується та виплачується посадовий оклад позивачу відповідно до ст.81 Закону № 1697-VII без урахування надбавок встановлених даною статтею та інших виплат.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та сторонами по справі не спростовується, що надбавка за виконання обов`язків на адміністративній посаді, яка передбачена ч.2 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» позивачу не нараховується і не виплачується, хоча відповідно до Протоколу засідання комісії Запорізької обласної прокуратури по встановленню трудового стажу, що дає право па одержання процентної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури Запорізької області від 10 травня 2024 року визначено, що «трудовий стаж ОСОБА_1 прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років на 10 травня 2024 року становить 23 роки 08 місяців 08 днів».

З аналізу наведених вище норм законодавства та рішень Конституційного Суду України, судом першої інстанції правильно зауважено на тому, що норми законодавства не містять обмежень щодо нарахування та виплати прокурорам, поновленим за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років, за виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», тобто правила нарахування та виплата заробітної плати працівникам прокуратури є загальними для всіх і будь-яких виключень чи обмежень щодо тих прокурорів, які є поновленими за рішеннями судів, не містять, а тому відповідно, суд першої інстанції правильно визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання рішень Конституційного Суду України яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без урахування (окладу на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 10 травня 2024 по день прийняття рішення.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з вищенаведеними висновками суду і вважає, що доводами апеляційної скарги відповідача ці висновки не спростовуються, у тому числі і в частині, що стосується посилання відповідача на Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні та який ніяким чином не стосується та не регулює питання виплати або обмежень щодо розрахунку заробітної плати працівникам прокуратури, в том числі і тих які є поновленими за рішеннями судів, що відповідно є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому, колегія суддів не вважає за необхідне детально обговорювати рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка стосується відмови у задоволені вимог позивача щодо встановлення сум та виплати наперед заробітної плати такою, оскільки по перше в цій частині судове рішення не оскаржується, а по друге, як правильно зазначено судом першої інстанції, адміністративний суд не наділений повноваженнями вирішувати про виплату наперед заробітної плати та про розрахунок такої заробітної плати працівникам прокуратури, з визначенням періоду проходження служби (стаж роботи), що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, який обчислюється комісіями з установлення періоду проходження служби (стажу роботи), що утворюються в Офісі Генерального прокурора, регіональних прокуратурах, військових прокуратурах регіонів.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності та керуючись статтями 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року - залишити без змін .

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов