Справа № 300/5146/25
Суддя: МИХАЙЛИШИН В. М.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 300/5146/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді МИХАЙЛИШИН В. М. за участю секретаря Балега Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яковишин Віталії Віталіївни до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яковишин В.В. звернувся до суду із адміністративною позовною заявою до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 09.06.2025 року про відкриття виконавчого провадження №78290358.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.04.2025 року у справі №297/865/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень. Постанова суду набрала законної сили 15.04.2025 року. Вказану постанову суду та реквізити для сплати штрафу позивач не отримав, тому він самостійно вчинив дії щоб її отримати. Листом від 19.06.2025 року № 297/865/25/7203/2025 Берегівський районний суд Закарпатської області надіслав копію постанови та реквізити для сплати штрафу, який позивач отримав 30.06.2025 року, а вже 04.07.2025 року ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 10200 грн. та судовий збір, що підтверджується копією квитанцій.

Після цього, з програмного застосунку «Дія» позивач довідався, що на виконання вказаної вище постанови 09.06.2025 року відкрито виконавче провадження №78290358 зі стягнення 23128,60 гривень. Орган державної виконавчої служби - Івано-Франківський ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Отже, ОСОБА_1 сплатив штраф та судовий збір у межах 15 днів з дня отримання копії постанови Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.04.2025 року у справі №297/865/25, а тому підстав для примусового її виконання і стягнення виконавчого збору не було.

Крім цього, позивач вказує, що державний виконавець Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області не мав права відкривати виконавче провадження і вчиняти виконавчі дії. Оскільки, пред`явити виконавчий документ до виконання можна було тільки в м. Тернопіль, Тернопільської області за місцем проживання позивача.

На думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята протиправно та всупереч чинному законодавству.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

30 вересня 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області отримано відзив відповідача Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. Позаяк, 05.06.2025 року на адресу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/865/25/6707/2025 від 16.05.2025 року про прийняття до виконання постанови 297/865/25, виданої Берегівським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу в подвійному розмірі 20400 гривень.

У виконавчому документі вказано, що боржник є мешканцем АДРЕСА_1 , а отже постанова про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу направлена Берегівським районним судом Закарпатської області за місцем проживання боржника.

09 червня 2025 року державним виконавцем, керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена боржнику за адресою вказаною у виконавчому документі. Одночасно, керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до п. 2 розд. VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження.

Разом з цим, станом на день подання відзиву боржник ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства не з`являвся, пояснень щодо невиконання рішення суду не надавав, повідомлення про сплату ним адміністративного штрафу до відділу не надходили.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яковишина В.Ю. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено, у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Яковишин В.Ю. в судове засідання не з`явились. Про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник відповідача головний державний виконавець Любенько Н. в судове засідання не з`явилась. При цьому, подала заяву про розгляд справи без участі державного виконавця за наявними в матеріалах справи документами.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою Берегівського районного суду Закарпатської області у справі №297/865/25 від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини п`ятої статі 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії ВП№78290358 від 09.06.2025 року відкрито виконавче провадження зі стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 20400,00 гривень на підставі постанови Берегівського районного суду Закарпатської області у справі №297/865/25 від 02 квітня 2025 року.

Так, у пункті 5 вказаної постанови роз`яснено право на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження в порядку та строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки на адресу державного виконавця надійшов виконавчий документ у тримісячний строк з дня набрання цим документом законної сили у відповідача виник обов`язок згідно приписів Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини 5 вказаної статті, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Так, із зазначених позивачем обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 з програмного застосунку «Дія» 09.06.2025 року довідався про відкриття оспорюваної постанови виконавчого провадження №78290358.

При цьому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом цим, ані позивачем, ані його представником не подано до суду доказів щодо самостійного звернення до державної виконавчої служби про добровільне виконання рішення суду.

Згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду відображеній в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд, ухвалюючи рішення, враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами доводи в заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, керуючись чинними положеннями процесуального законодавства, з метою встановлення балансу та ефективного захисту прав та інтересів сторін, в контексті встановлених обставин справи, зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення відповідачем вимог закону, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 09.06.2025 року про відкриття виконавчого провадження №78290358, слід відмовити.

Керуючись ст. 9, ч. 2 ст. 77, ст.ст. 241, 242, 246, 286 КАС України, ст.ст. 287, 288, 289 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Яковишин Віталії Віталіївни (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 18, оф. 14) до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 45, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 09.06.2025 року про відкриття виконавчого провадження №78290358 відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН