Справа № 160/19764/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
07.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач, з урахуванням уточнень від 28.07.2025 року, просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) щодо невидачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) - оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату;- оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України , , затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359; оригіналу диплому ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) скласти та видати ОСОБА_1 , станом на 09 жовтня 2024 року (дату його переведення до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ): оригінал грошового атестату; оригінал атестату військовослужбовця, згідно додатку №10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359; видати ОСОБА_1 оригінал диплома ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану бездіяльністю у сумі 100 000 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 08.07.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Ухвалою суду від 23.07.2025 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
28.07.2025 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. відкрито провадження у цій справі.
Ухвалою суду від 29.07.2025 року витребувано у відповідача 1 додаткові докази по справі, зокрема:
документальне підтвердження видачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ):
оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату;- оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України , затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359 ; - оригіналу диплома ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року;
звернення позивача про видачу при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) - оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату;- оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України , , затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359; оригіналу диплому ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року;
листи/відмови/рішення тощо у такому звернення позивача;
інформацію щодо підстав такої відмови;
всі наявні докази щодо суті спору.
11.08.2025 року відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
12.08.2025 року від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яке обґрунтоване тим, що на їх думку позивачем пропущені строки звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 26.08.2025 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду, відмовлено.
18.08.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
18.08.2025 року позивачем до суду подана письмова відповідь на відзив відповідача, та викладено позовні вимоги у такій редакції:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) щодо не видачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) - оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату;- оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України , затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359; оригіналу диплому ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) оригінал диплому ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) скласти та видати ОСОБА_1 , станом на 09 жовтня 2024 року (дату його переведення до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ): оригінал грошового атестату; оригінал атестату військовослужбовця, згідно додатку №10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) видати ОСОБА_1 оригінал диплома ОСОБА_2 про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року;
стягнути з Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану бездіяльністю у сумі 100000грн. та судові витрати.
18.08.2025 року позивачем подано клопотання про залучення співідповідача по справі зокрема ВЧ НОМЕР_2 .
Витребувано у Військової академії (м. Одеса) належним чином засвідчені додаткові докази по справі, зокрема:
1) інформацію чи пересилався до Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі у складі особової справи С-492ДСК оригінал диплому випускника Військової академії (м. Одеса) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ?
2)Якщо не пересилався якій саме особі видавався, пересилався оригінал диплому випускника Військової академії (м. Одеса) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ? Чи зберігається оригінал диплому молодшого лейтенанта ОСОБА_1 в Військовій академії (м.Одеса) на даний час?
02.09.2025 року Військова академія (м.Одеса) подали до суду заява на виконання ухвали суду.
10.09.2025 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
15.09.2025 року позивачем подано заява про уточнення позовних вимог, згідно яких позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) та Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) щодо не видачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату; оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України , затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) та Військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) скласти та видати ОСОБА_1 , станом на 09 жовтня 2024 року (дату його переведення до Військової частини НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ): оригінал грошового атестату; оригінал атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359;
стягнути з Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану бездіяльністю у сумі 100 000 грн. та судові витрати.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 20.10.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Військова частина НОМЕР_1 не повернула позивачу оригінал диплома про навчання в Військовій академії (м. Одеса); оригінал сертифікату про проходження навчання військової справи в Румунії.
Слід зазначити, що Позивач забезпечувався фінансовим, речовим забезпеченням та забезпеченням зброї на підставі наказів Відповідача 1.
З огляду на викладене, Відповідач 1 в період проходження служби Позивачем (з 15.07.2024 року по 09.10.2024 року) перебував на фінансовому забезпечені та інших видах забезпечення у Відповідача 2 та не здійснював нарахувань та розрахунків у зазначений період, відповідні атестати складалися і надавалися військовою частиною НОМЕР_2 на базі якої була створення військова частина НОМЕР_1 .
Вказує, що Відповідач 2 Військова частина НОМЕР_2 - не передала позивачу при його переведенні та виключенні із особового складу, а також не оформила та не видала на даний час: оригінал речового атестату; - оригінал грошового атестату;- оригінал атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України.
Також, позивач вказує, що йому при вибутті як з Військової частини НОМЕР_1 , мав бути виданий службою РАО Військової частини НОМЕР_1 , атестат військовослужбовця, згідно додатку №10 до Інструкції про організаціютобліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України(пункт 17 розділу І), на підставі якого ОСОБА_1 вже в Військовій частині НОМЕР_7 мала відбулась видача особистої зброї та боєприпасів військовослужбовцям, що так здійснено і не було.
Також посилається, що відповідачами було завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 100 000,00 гривень.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що станом на дату зарахування Позивача, проходження ним військової служби та виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця служби - військова частина НОМЕР_1 перебувала з дати формування (створення) і до 29.10.2024 року на повному фінансовому, речовому, майновому, забезпеченню військовим майном та інших видах забезпечення в військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно Позивач забезпечувався фінансовим, речовим забезпеченням та забезпеченням зброї на підставі наказів Відповідача, але військовою частиною НОМЕР_2 на якій був в свою чергу на повному забезпеченні Відповідач.
З огляду на викладене, Відповідач в період проходження служби Позивачем (з 15.07.2024 року по 09.10.2024 року) перебував на фінансовому забезпечені та інших видах забезпечення у Військової частини НОМЕР_2 та не здійснював нарахувань та розрахунків у зазначений період, відповідні атестати складалися і надавалися військовою частиною НОМЕР_2 на базі якої була створення військова частина НОМЕР_1 , а тому Відповідач не є належним відповідачем в частині зазначених позовних вимог.
У зв`язку з відкріпленням військової частини НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_2 , вихідне листування в військовій частині НОМЕР_1 було надано з 29.10.2024 року з присвоєнням відповідного індексу (відповідне повідомлення від 26.10.2024 року вих. 860/2/4/1261 додається), у зв`язку з чим Відповідач не може надати додаткову інформацію або докази що стосуються періоду до 01.11.2024 року, тобто, в тому числі стосовно предмету спору.
З огляду на зазначене, Відповідач не є належним відповідачем за позовними вимогами в частині бездіяльності Відповідача щодо невидачі Позивачу при переведенні в іншу військову частину оригіналу речового атестату; оригіналу грошового атестату; оригіналу атестату військовослужбовця.
Щодо зобов`язання видати Позивачу оригінал диплома про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року, вказують про таке.
Позивач в позовній заяві стверджує, що під час проходження військової служби позивачем було залучено до матеріалів особистої справи оригінал диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м. Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_9 №125 від 09.10.2024р. молодший лейтенант ОСОБА_1 з 09 жовтня 2024 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідно до виданого припису прибув до військової частина НОМЕР_4 .
Позивачем зазначено, що Відповідач не повернув оригінал диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м.Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії.
Вказують, що зазначене не відповідає та не може відповідати дійсності.
Згідно п. 4 ч. 18 розділу ІІІ Інструкції № 280 до розділу «Додаткові матеріали» підшиваються копії документів про освіту (у тому числі за кордоном), про присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань.
Тобто, вилучення та підшивання в особову праву оригіналів документів про освіту (у тому числі за кордоном) п. 4 ч. 18 розділу ІІІ Інструкції № 280 не передбачено.
Вказують про те, що Позивачем не долучено будь яких доказів, які свідчать про те що, Позивачем під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 було залучено до матеріалів особистої справи оригінал диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м. Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії.
Відповідачу невідомо кому, за яких підстав та обставин Позивач передавав оригінали документів про освіту (у тому числі за кордоном).
З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині витребування у Відповідача оригіналу диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м. Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії є необґрунтованими та безпідставними, а відповідно задоволенню не підлягають.
Також, просили відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що згідно штатно-посадового списку військової частини НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 не перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_2 , а відтак військова частина НОМЕР_2 в силу закону не може видати Позивачу документи, які є предметом спору у цій справі.
З огляду на це, вважають, що військова частина НОМЕР_2 не є належним Відповідачем та/або Співвідповідачем у цій справі.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_10 в період з 19.04.2024 року по 04.06.2024 року.
З 04.06.2024 по 12.07.2024 року проходив навчання в Військовій академії (м. Одеса) за програмою підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь освіти не нижче «бакалавра».
В період з 15.07.2024 року по 09.10.2024 року (2 місяці 26 днів) Позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2024 вих. № 125 Позивача - молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.07.2024 вих. № 1063 на посаду командира 2 піхотного взводу 2 піхотної роти НОМЕР_11 піхотного батальйону, який прибув з військової академії м. Одеси, з 15.07.2024 зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
05.10.2024 року згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.10.2024 вих. № 11, Позивача знято зі всіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишення військової частини або місця несення служби.
07.10.2024 року згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.10.2024 вих. № 13 Позивача вважати таким, що повернувся після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 07.10.2024 вих. № 173, призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини Позивачем.
09.10.2024 року згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2024 вих. № 15 Позивача вважати таким, що справи та посаду здав і вибув із військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_4 .
З 09.10.2024 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2025 вих. №225 були внесені зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2024 року вих. №125 та п. 85; від 05.10.2024 року вих. №11 та п. 10.1; від 07.10.2024 вих. № 13 та п. 10.1; від 09.10.2024 року вих.№15 та п. 16; від 27.09.2024 року вих. №2 та п. 4 яким були внесені зміни та викладені у такій редакції: «…молодший лейтенант ОСОБА_3 , командир другого піхотного взводу другої піхотної роти першого піхотного батальйону…».
Відповідно до рекомендаційного листа Військової частини НОМЕР_7 №1479/1/4005 ОСОБА_1 запропонована посада начальника групи обставин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_7 , штат 57/646-01, шпк «старший лейтенант», ВОС 0210003.
15 лютого 2025 року ОСОБА_1 переведений з Військової частини НОМЕР_4 до Військової частини НОМЕР_7 де продовжує проходити військову службу по цей час.
Згідно наказу командира (по стройовій частині) Військової частини НОМЕР_7 від 16.02.2025 року № 47: молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних сил України (по особовому складу) № 30 від 11 лютого 2025 року на посаду начальника групи з`ясування обставин причин та умов вчинення правопорушень Військової частини НОМЕР_7 , зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 16 лютого 2025 року справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою згідно 17 тарифного розряду, з посадовим окладом 4090 гривень на місяць, шпк «Старший лейтенант», ВОС 0210003.
Позивач у позові стверджує про те, що грошовий та речовий атестат, атестат про зброю при переведенні йому не видавався.
Також, позивач у позові зазначає про те, що йому не було повернуто оригіналів документів про освіту, а саме - оригінал диплома Військової академії (м. Одеса); сертифікат про проходження навчання в Румунії.
Так, на запит з Вч НОМЕР_7 від 05.04.2025 року до Вч НОМЕР_4 щодо надання документів ОСОБА_1 було надана інформація командиром Військової частини НОМЕР_4 , що особова справа до Вч НОМЕР_12 не надходила.
З Військової частини НОМЕР_1 на момент переведення не були передані до Військової частини НОМЕР_4 , в тому числі документи: -оригінал диплома про закінчення офіцерської академії в м. Одеса -сертифікат навчання в Румунії; -фінансовий атестат; речовий атестат; -РАО атестат(зброя).
05.05.2025 року у відповідь на адвокатський запит Відповідачем Військовою частиною НОМЕР_9 було знайдено та надіслано ОСОБА_1 його атестат військовослужбовця про речове майно від 21.11.2024 року № 781.
У відповідь на скаргу позивача - разом із листом від 29 травня 2025 року № 627 ФЕС Військової частини НОМЕР_9 позивачу було передано також копію грошового атестату, однак, як стверджує у позові позивач, оригінал не було передано.
Позивач у позові вказує, що оригінали вказаних документів при переведення позивача йому не видавались. Також, зазначає про те, що Військова частина НОМЕР_1 не повернула позивачу оригінал диплома про навчання в Військовій академії (м. Одеса); оригінал сертифікату про проходження навчання військової справи в Румунії.
Враховуючи наведене, вказані обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Частиною 2 України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі Положення).
Відповідно до п. 1 Положення, дане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно з п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;
9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
Зміст позовної заяви, пояснень позивача, та підстави звернення позивача до суду фактично зводяться до того, що на думку позивача його під час переведення до іншої частини було видано всі оригінали його документів.
Щодо невидачі Позивачу при переведенні в іншу військову частину оригіналу речового атестату; оригіналу грошового атестату; оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, слід зазначити про таке.
Атестат військовослужбовця (далі - атестат) у відповідності до пояснення щодо оформлення атестата військовослужбовця згідно Додатку 58 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України (пункт 36 розділу V) є документом, що дає право на зарахування військовослужбовця або військовослужбовців у складі підрозділу (команди) на забезпечення військовим майном та зняття із забезпечення. В атестаті показується забезпеченість військовослужбовця військовим майном у разі переведення на нове місце служби або під час відправлення у відрядження (відпустку, на лікування тощо), а також у разі звільнення у запас (відставку) військовослужбовців.
Підставою для видавання атестата є наказ командира військової частини про вибуття військовослужбовця (військовослужбовців).
На підставі отриманих (зданих) облікових документів начальником служби РАО або особою, яка відповідає за зберігання та видачу стрілецької зброї та боєприпасів у структурному підрозділі, у посвідченні особи військовослужбовця робиться відмітка про отримання (здачу) особистої зброї. У разі вибуття (звільнення) військовослужбовцям службою РАО видається атестат військовослужбовця (додаток 10).
Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністра оборони України від 22.05.2017 р. № 280 (далі - Правила № 280 в редакції наказу Міністра оборони України від 22.04.2021 р. № 104) грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні. У таких випадках, зокрема, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).
Згідно підпункту 11.2 пункту 11 Правил № 280 на грошовому атестаті зазначаються: умовне найменування військової частини, яка видала грошовий атестат військовослужбовцю, а якщо немає умовного, - дійсне найменування військової частини та її поштова адреса.
Тобто відповідні атестати (речовий атестат; грошового атестат; атестат військовослужбовця) складаються і видаються відповідними службами військової частини в якій він перебуває на забезпеченні, в тому числі військовою частиною на забезпеченні якої перебуває військова частина де проходить службу військовослужбовець.
Слід вказати про те, що станом на дату зарахування Позивача, проходження ним військової служби та виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця служби - військова частина НОМЕР_1 перебувала з дати формування (створення) і до 29.10.2024 року на повному фінансовому, речовому, майновому, забезпеченню військовим майном та інших видах забезпечення в військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно Позивач забезпечувався фінансовим, речовим забезпеченням та забезпеченням зброї на підставі наказів Відповідача, але військовою частиною НОМЕР_2 на якій був в свою чергу на повному забезпеченні Відповідач.
З огляду на викладене, Відповідач в період проходження служби Позивачем (з 15.07.2024 року по 09.10.2024 року) перебував на фінансовому забезпечені та інших видах забезпечення у Військової частини НОМЕР_2 та не здійснював нарахувань та розрахунків у зазначений період, відповідні атестати складалися і надавалися військовою частиною НОМЕР_2 на базі якої була створення військова частина НОМЕР_1 .
Отже, слід вказати про т е, що відповідач 1 не спростовує тих обставин, що дійсно позивачеві не було здійснено видачу оригіналу атестатів, при цьому лише посилається на те, що видача мала бути здійснена вч НОМЕР_2 .
З огляду на викладене, слід дійти висновку про обґрунтованість вимог в цій частині, та як наслідок задоволення вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо невидачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_4 оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату; оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359 та в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 скласти та видати ОСОБА_1 , станом на 09 жовтня 2024 року (дату його переведення до Військової частини НОМЕР_4 : оригінал грошового атестату; оригінал атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359.
Щодо зобов`язання видати Позивачу оригінал диплома про навчання в Військовій академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року.
У відповідності до приписів ч. 2 розділу ІІІ Інструкції №280, перші примірники особових справ осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу обліковуються, зберігаються та ведуться за місцем їх військової служби, за винятком тих військовослужбовців, перші примірники особових справ яких підлягають передачі для їх подальшого обліку, зберігання та ведення.
У відповідності до ч. 8 розділу ІІІ Інструкції № 280, особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів. Документ сформований в системі
Згідно п. 4 ч. 18 розділу ІІІ Інструкції № 280 до розділу «Додаткові матеріали» підшиваються копії документів про освіту (у тому числі за кордоном), про присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань.
Вилучення та підшивання в особову праву оригіналів документів про освіту (у тому числі за кордоном) п. 4 ч. 18 розділу ІІІ Інструкції № 280 не передбачено.
Слід вказати про те, що ухвалою суду було витребувано у Військової академії (м. Одеса) належним чином засвідчені додаткові докази по справі, зокрема:
1) інформацію чи пересилався до Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі у складі особової справи С-492ДСК оригінал диплому випускника Військової академії (м. Одеса) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ?
2)Якщо не пересилався якій саме особі видавався, пересилався оригінал диплому випускника Військової академії (м. Одеса) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ? Чи зберігається оригінал диплому молодшого лейтенанта ОСОБА_1 в Військовій академії (м.Одеса) на даний час?
Згідно інформації наданої на виконання вимог ухвали суду Військовою академією м.Одеса, судом встановлено, що у відповідності до наказу начальника Військової академії (м.Одеса) від 26.06.2024 року № 194 Солдата ОСОБА_4 , який прибув з військової частини НОМЕР_10 ( АДРЕСА_1 ), зарахованого на навчання до Військової академії (м.Одеса).
У відповідності до наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 12.07.2024 року №212 Молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , призначеного, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 12 липня 2024 року № 1063, на посаду командира піхотного взводу піхотної роти піхотного батальйону військової частини НОМЕР_10 ( АДРЕСА_1 ).
У відповідності до копії книги реєстрації видачі свідоцтв №1 інв№18/4/196 12.07.2024 року ОСОБА_1 особисто отримав свідоцтво.
В листі повідомлено також про те, що до Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі у складі особової справи С-492ДСК оригінал диплому випускника Військової академії (м. Одеса) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 не надсилався.
У зв`язку з тим що по завершенню курсів ОСОБА_1 видано свідоцтво особисто під особистий підпис.
Оригінал диплому молодшого лейтенанта ОСОБА_1 в Військовій академії (м. Одеса) на даний час не зберігається у зв`язку з тим що Військова академія його ніколи не видавала.
Оригінал або копія свідоцтва про завершення навчання молодшого лейтенанта ОСОБА_1 у Військовій академії також не зберігається.
Позивачем у позові зазначено, що Відповідач 1 не повернув оригінал диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м. Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії.
При цьому, позивачем не долучено будь яких доказів, які свідчать про те що, Позивачем під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 було залучено до матеріалів особистої справи оригінал диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м. Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії.
Згідно наданих відповідачем 1 письмових пояснень у справі, їм невідомо кому, за яких підстав та обставин Позивач передавав оригінали документів про освіту (у тому числі за кордоном).
З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині витребування у відповідача 1 оригіналу диплому, який підтверджує проходження ним навчання у Військовій академії (м. Одеса), а також сертифікат про проходження навчання військової справи в Румунії є недоведеними, та як наслідок в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити про таке.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначений у статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
Згідно із статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Пунктом 3Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом від 30.01.2018 року у справі № 804/2252/14, яка, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при розгляді цього спору.
За приписами п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Разом з тим, позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнення моральної шкоди, а також доказів погіршення його здоров`я внаслідок дій з боку відповідача 1,2 (медичних довідок, висновків тощо).
Суд вказує на відсутність будь-яких допустимих та належних доказів того, що рішення, дії (бездіяльність) відповідача вплинули на стан здоров`я позивача та зумовили фізичні, душевні, психічні страждання останнього.
Доказів настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, позивачем також не надано.
Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з рішеннями, діями (бездіяльністю) відповідачів утворювали підстави для стягнення з останніх моральної шкоди.
Таким чином, позивачем жодним чином не обґрунтовано підстав для стягнення моральної шкоди, не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань рішеннями, діями (бездіяльністю) відповідача, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім зазначеного, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вказує на те, що позивач жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди.
Разом з тим, саме по собі таке твердження позивача не є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн, оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.
Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат, наявності причинного зв`язку між шкодою і діянням відповідача та вини останніх в заподіянні позивачу страждань та втрат, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду у сумі 100000,00 грн з відповідача 1,2.
Зазначений висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 21.02.2020 року у справі №363/3520/16-а, від 21.02.2020 року у справі №628/3028/16-а та від 15.04.2020року у справі №815/63/18, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при розгляді цієї справи.
Таким чином, суд зазначає, що представником позивача не доведено тієї обставини, що йому було завдано моральну шкоду в сумі 100000,00 грн, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні вимог в зазначеній частині.
Отже, враховуючи наведене позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невидачі ОСОБА_1 при переведенні з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_4 оригіналу речового атестату; - оригіналу грошового атестату; оригіналу атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 скласти та видати ОСОБА_1 , станом на 09 жовтня 2024 року (дату його переведення до Військової частини НОМЕР_4 : оригінал грошового атестату; оригінал атестату військовослужбовця, згідно додатку № 10 до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_13 ).
Відповідач 1 : Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 20.10.2025 року.

Суддя В.В. Ільков