Справа № 420/14796/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14796/25

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.04.2025 за № 94 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити з 28.04.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком як матері, що виховувала тяжко хвору дитину, якій не встановлено інвалідність до шестирічного віку відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 09.04.2025 з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона звернула із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 115 Закону України від 09 липня 2003 року №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказана заява за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області № 94 від 17.04.2025 було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки не надані документи, передбачені пунктом 2.18 Порядку № 22-1.Вважаючи таке рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 17.04.2025 №94 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що оскільки при зверненні до Головного управління позивач не долучила документів, передбачених пунктом 2.18 Порядку №22-1, відсутні підстави для призначення дострокової пенсії за віком.

Також посилається на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі 330/2181/16-а.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 09.04.2025 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 94 від 17.04.2025. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідно до пункту 2.18 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою, Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції У України 27.12.2005 за №1599/11846 (далі-Порядок) визнання особою в інвалідністю з о з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується, випискою з акту огляду у МСЕК, огляду у МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

Страховий стаж особи становить 29 років 5 місяців 2 дні

Відповідно до трудової книжки від 26.08.1993 до страхового стажу не зараховано період навчання в 22.09.1994 по 13.01.1995, оскільки не зазначено номер та дату видачі документа про навчання.

Для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати документ про навчання або уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи та довідку про реорганізацію

В призначенні пенсії відмовлено, оскільки не надані документи, передбачені пунктом 2.18 Порядку.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що обгрунтованими є вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 17.04.2025 №94 протиправним та таким, що належить до скасування, оскільки у разі виявлення будь-яких сумнівів відповідачі мали право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у призначенні пенсії за віком.

Водночас, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 17.04.2025 №94 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком, та наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-1V.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 115 Розділу XIV "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

До стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (п. «є» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Водночас, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Отже, із аналізу п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 17 Закону № 1788-XII слідує, що право на призначення дострокової пенсії мають матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку та восьмирічного віку. До осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Відповідно до п. 2.18 Порядку № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Отже, право на призначення дострокової пенсії у матерів дитини інваліда або інваліда з дитинства виникає у разі наявності таких умов: виховання дитини інваліда або інваліда з дитинства до восьмирічного віку та/або шестирічного віку; досягнення 50-річного віку жінкою, яка виховувала дитину інваліда або інваліда з дитинства; наявність страхового стажу роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дитиною (дітьми).

Суд зауважує, що до числа осіб інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV однією з необхідних умов для набуття права на дострокову пенсію матерями дітей інвалідів є виховання дитини інваліда або інваліда з дитинства до шестирічного віку.

У свою чергу, пункт 2.18 Порядку № 22-1 передбачає, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується, зокрема, випискою з акта огляду в МСЕК, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку надається висновок ЛКК про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення вказаного віку. У разі визнання інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років.

Таким чином, ст. 17 Закону № 1788-ХІІ, як і п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV не передбачають такої обов`язкової умови для призначення дострокової пенсії за віком, як встановлення дитині інвалідності до досягнення 6-річного віку та надання відповідного висновку лікарсько-консультативної комісії, а лише умову виховання інваліда з дитинства до цього віку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 05.09.2018 року у справі № 330/2181/16-а (№ К/9901/16153/18).

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 94 від 17.04.2025.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідно до пункту 2.18 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою, Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції У України 27.12.2005 за №1599/11846 (далі-Порядок) визнання особою в інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується, випискою з акту огляду у МСЕК, огляду у МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

В призначенні пенсії відмовлено, оскільки позивачем не надані документи, передбачені пунктом 2.18 Порядку.

Водночас, судом першої інстанції, правомірно зазначено, що ГУ ПФУ в Чернігівській області у рішенні про відмову у призначенні пенсії №94 від 17.04.2025 не конкретизовано яких саме документів не надано позивачкою у відповідності до п. 2.18 Порядку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії серія НОМЕР_1 від 19.10,1998, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 від 29.09.2011, яке видане Верхньорогачицьким Управлінням праці та соціального захисту населення, підтверджено право на державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства.

Позивачкою зазначено, що у неї було відсутня можливість надати до Головного управління Пенсійного фонду України всі необхідні документи, оскільки вона є переселенкою із Херсонської області, Каховського району що підтверджується довідкою від 24.05.2022 №6523- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи

ОСОБА_1 зверталась до КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради. Листом від 10.03.2025 №01-1/18/311 було повідомлено, що термін зберігання форми № 035/о «Журнал запису висновків лікарсько-консультаційної комісії» становить 3 роки, а тому надати інформацію чи визнана ОСОБА_2 дитиною з інвалідністю до 6 річного віку та чи покази до визнання дитиною з інвалідністю заклад можливості не має.

Але КНП «Херсонська дитяча клінічна лікарня» Херсонської обласної ради надав виписки з медичних карток стаціонарного хворого.

Згідно інформації, яка наявна у виписці № 125967 від 15.06.2012 та у виписці № 199903 від 19.09.2016, основне захворювання ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) - синдром Шерешевського-Тернера.

Слід зазначити, що відсутність відомостей у лікарні та відсутність інформації у зв`язку із значним плином часу не можна прирівняти до відсутності факту/події. Крім того, наявними у справі доказами в повній мірі підтверджено, що хвороба дитини позивача мала вроджений характер. Зазначене, на переконання колегії суддів, доводить той факт, що дитина позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, водночас доказів встановлення інвалідності матеріали справи не містять.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При цьому, суд зазначає, що порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Тобто, у разі виявлення будь-яких сумнівів відповідачі мали право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у призначенні пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачі, отримавши заяву позивачки від 09.04.2025, мали виконати покладені на них чинним законодавством обов`язки, зокрема, встановлені в пунктах 4.2, 4.3, 4.7 Порядку № 22-1 та статті 64 Закону № 1058 та вчинити всі належні дії для призначення позивачу пенсії за віком, а тому вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 17.04.2025 №94 протиправним та таким, що належить до скасування підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 21 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова