Справа № 500/4868/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4868/25

20 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними дії щодо ненарахування премії за червень 2025 року, зобовязати нарахувати і виплатити премію у сумі 27495 грн за червень 2025 року, стягнути моральну шкоду у сумі 250000 грн.

Позов мотивований тим, що за результатами розгляду протоколу про адміністративне військове правопорушення від 30.06.2025 №59 А7147 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП постановою Гусятинського районного суду від 14.07.2025 у справі №596/891/25 відносно позивача провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відтак, на думку позивача, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплати йому премії є протиправними.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що військова частина діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. Також відповідач пояснив, що за результатами червня 2025 року командиром військової частини прийнято наказ про преміювання №435 від 03.07.2025, яким позивача позбавлено премії. Крім того, зазначає, що наказом командира №432 від 30.06.2025 стосовно позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. Проте, зазначені накази позивачем до суду не оскаржені і є чинними на тепер, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо ненархування і невиплати позивачу премії за червень 2025 року.

У відповідповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебував до 23.07.2025 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.07.2025 №435 позивач позбавлений премії повністю за червень 2025 року, підставою зазначений протокол про військове адміністративне правопорушення від 30.06.2025 серії А7147 №59, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.06.2025 №432 за порушення ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у виді суворої догани.

Дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплати премії за червень 2025 року позивач оскаржив до суду, вважаючи їх протиправними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Порядок виплати премії військовослужбовцям передбачений розділом XVI "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженим наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260.

Відповідно до пункту 5 розділу XVI Наказу №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відносно позивача 30.06.2025 складено протокол про військове адміністративне правопорушення А7147 №59, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу позивач 30.06.2025 об 11:00 год, тобто в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану в Україні, перебував в стані алкогольного сп`яніння, виконуючи обов`язки військової служби, у місці дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 .

За змістом висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30.06.2025 позивач пройшов медичний огляд в КНП "Копиченська КЛ" для встановлення стану сп`яніння. Висновок огляду: 30.06.2025 об 11.45 год перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 0,22 проміле, через 30 хв 0,15 проміле.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.07.2025 №435 позивач позбавлений премії повністю за червень 2025 року, підставою зазначений протокол про військове адміністративне правопорушення від 30.06.2025 серії А7147 №59, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Доказів визнання вказаного наказу протиправним чи його скасування позивач до суду не надав, а суд не встановив. Відтак, за перебування в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби позивач правомірно позбавлений премії за червень 2025 року.

Також суд відзначає, що позивачем не надано суду доказів оскарження, визнання протиправним чи скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.06.2025 №432, яким за порушення ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв під час виконання обовязків військової служби притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено стягнення у виді суворої догани.

Разом з тим, суд зазначає, що вказані накази щодо позивача прийняті на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення від 30.06.2025 №59 А7147, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП, складеного у присутності двох свідків, якими підтверджено факт перебування позивача у стані алкогольного спяніння.

Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння позивача проведений лікарем наркологом КНП "Копиченська КЛ", що стверджується підписом і печаткою лікаря. Указаний висновок складений у відповідності до вимог Інстркції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, містить усі необхідні реквізити, його зміст дозволяє встановити відповідні фичні обставини, а відтак у суду відсутні підстави для неприйняття його як належного, допустимого і достовірного доказу у цій справі.

Суд вважає, що факт перебування позивача з ознаками алкогольного сп`яніння оформлений належним чином та підтверджений довідкою КНП "Копиченська КЛ" від 30.06.2025 №390, відповідно до якої встановлений клінічний стан алкогольного сп`яніння позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач правомірно позбавлений премії за червень 2025 року.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач послався на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі №596/891/25 від 14.07.2025, за результатом розгляду якої суд закрив провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд зазначає, що під час розгляду матеріалів про військове адміністративне правопорушення Гусятинський районний суд Тернопільської області вирішував питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, предметом спірних правовідносин у цій справі є правомірність ненарахування і невиплати премії позивачу, тобто до інший вид правовідносин.

Окрім того, з постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.07.2025 слідує, що підставою для закриття провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КупАП за відсутністю складу правопорушення є відсутність підтверджених відомостей про пропозицію перед проведенням огляду на стан спяніння у медичному закладі пройти такий огляд у військовій частині за допомогою спеціальних технічних засобів і тестів. Як наслідок, судом закрито провадження не на підставі відсутності події адміністративного правопорушення, як на це наголошує позивач, а на підставі недоведення складу адміністративного правопорушення, як на це слушно вказує відповідач.

Окрім цього, місцевим загальним судом не встановлено неналежності чи недопустимості висновку НКП «Копиченська КЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30.06.2025 №390.

З огляду на наведене, суд відхиляє посилання позивача на наявність постанови Гусятинського районного суду від 14.07.2025 у справі №596/891/25 як на підтвердження неправомірності дій відповідача.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

На переконання суду, вчинені позивачем порушення військової дисципліни, суперечать покладеним на нього обов`язкам та змісту військової присяги, підриває довіру та авторитет Збройних Сил України, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №818/1434/17, від 19.10.2020 у справі 580/194/19.

З огляду на невстановлення ознак протиправності в діях відповідача, не доведення і не надання суду відповідних доказів завдання моральної шкоди, суд відхиляє позовні вимоги цій частині також.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню, а правомірність дій відповідачем доведено належними, допустимими і достовірними доказами.

За таких обставин, судові витрати відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.