Справа № 739/2093/25
Суддя: Чепурко В. В.
Дата ухвалення: 2025-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/2093/25
Провадження № 2-а/739/78/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

представника відповідача - Єрмоленко О.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень і закриття проваджень у справі,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов №512 від 08 серпня 2025 року та №513 від 08 липня 2025 року, якими його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафів в розмірі 17 000 грн., кожен та закриття провадження у справах.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 вересня 2025 року він отримав засобами поштового зв`язку оскаржувані постанови, які були винесені без його участі. Про дату, час та місце розгляд відповідних справ він нічого не знав. Дані постанови вважає протиправними і такими, що підлягають скасування. Зазначає, що місце його проживання зареєстроване по АДРЕСА_1 , при цьому в оскаржуваних постановах зазначено АДРЕСА_2 . Твердження, яке міститься в оскаржуваній постанові про те, що йому в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було виписано направлення на проходження ВЛК від якого він начебто відмовився, заперечує, вказуючи, що 01 серпня 2025 року після 18 год. його дійсно було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він надав документи про свій стан здоров`я і факт зняття його з військового обліку, у зв`язку з чим до нього не було ніяких претензій і він безперешкодно залишив приміщення вказаного ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому жодних документів він там не підписував і в його присутності не оформлялося та не вручалося направлення на проходження ВЛК. Дата винесення оскаржуваної постанови 07 липня 2025 року не відповідає даті описаних подій, що сталися 01 серпня 2025 року, у зв`язку з чим оскаржувана постанова №513 є очевидно протиправною та підлягає скасуванню. Стосовно оскаржуваної постанови №512 від 08 серпня 2025 року зазначає, що даною постановою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. за нез`явлення о 09 год. 00 хв. 11 липня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці №4254146 від 01 липня 2025 року, яка надсилалася йому засобами поштового зв`язку та повернулася відповідачу без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт неотримання ним повістки був встановлений під час його перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , причиною чого було те, що повістка направлялася за адресою, яка не є зареєстрованою адресою його місця проживання, відповідно оскаржувана постанова №512 від 08 серпня 2025 року є протиправною і також підлягає скасування. Крім того зазначає, що він має військово-обліковий документ довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27 лютого 2003 року №4/56 про те, що він не служив і був зарахований у запас, при цьому через наявні захворювання він був в подальшому визнаний непридатним до військової служби через захворювання зору, що підтверджується відповідними медичними документами.

Представником відповідача було подано відзив на позов в якому остання просить у задоволенні позову відмовити повністю, при цьому зазначає, що позивач дійсно не з`явився на виклик до відповідача за повісткою №4254146 від 01 липня 2025 року, що надсилалася на адресу його проживання, зазначену під час уточнення облікових даних. Дана повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим позивач вважається належним чином повідомленим про виклик. У зв`язку з неявкою 01 серпня 2025 року на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №794, зміст якого було доведено до позивача та роз`яснено його права та обов`язки, однак від підписання протоколу він відмовився, при цьому вказав у протоколі, що не з`явився до ТЦК, оскільки за місцем його проживання повістка не надходила. У протоколі було вказана місце, дату та час його розгляду. У визначений час позивач на розгляд справи не з`явився, у зв`язку з чим 08 серпня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс оскаржувану постанову №512, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено відповідне стягнення. Стосовно оскаржуваної постанови №513 вказує, що 01 серпня 2025 року Національною поліцією позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де запропоновано пройти медичний огляд ВЛК, від чого той відмовився, що підтверджується відповідним актом. У зв`язку з відмовою відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №793 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, зміст якого доведено до відома позивача. Також позивача було повідомлено про дату, час та місце розгляду протоколу. Незважаючи на це позивач у визначений час на розгляд протоколу не з`явився. За результатами розгляду 08 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено оскаржувану постанову.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просить позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 у судовому засіданні висловилася проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві, також уточнила, що постанова №513 була винесена 08 серпня 2025 року, а дата 08 липня 2025 року в постанові вказана помилково.

Заяви та клопотання учасників справи

Представником відповідача було подано відзив на позов.

Інших заяв та клопотань учасники справи до суду не подали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі і визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, 01 серпня 2025 року позивач був затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, що перебуває у розшуку за нез`явлення по повістці (а.с. 38), що визнається та не оспорюється сторонами у справі.

В матеріалах справи міститься копія направлення позивача на проходження ВЛК, датованого 01 серпня 2025 року, адресованого голові позаштатної чергової постійно діючої ВЛК, без зазначення дату, часу та місця де вона мала проводитися (а.с.34), а також акт відмови від проходження ВЛК, складений 01 серпня 2025 року стрільцем другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якого позивач відмовився від проходження ВЛК з метою визначення ступеня його придатності до військової служби (а.с. 34).

Також 01 серпня 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 стрільцем другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено два протоколи про адміністративні правопорушення відносно позивача за №793 та №794.

Так, згідно протоколу №793 від 01 серпня 2025 року позивач 01 серпня 2025 року о 17 год. 30 хв. відмовився від отримання направлення та проходження ВЛК, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У протоколі містяться пояснення, викладені від імені позивача, про те, що останній відмовляється від проходження ВЛК, оскільки подав працівникам ТЦК довідку в якій зазначено, що пройшов ВЛК та визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з обліку відповідно до статті 30а частини першої (а.с. 33).

Згідно протоколу №794 від 01 серпня 2025 року позивач не з`явився 11 липня 2025 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У протоколі містяться пояснення, викладені від імені позивача, про те, що останній що не з`явився 11 липня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки повістка йому за місцем реєстрації не надходила (а.с. 35).

Як вбачається, 08 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було здійснено розгляд справи відносно позивача за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення №512, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. (а.с. 10).

Згідно даної постанови 01 серпня 2025 року о 18 год. 07 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 органами Національної поліції було доставлено позивача на підставі електронного звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 №Е2938599 від 18 липня 2025 року, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтями 210-1 КУпАП, як такого, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 11 липня 2025 року по повістці №4254146 від 01 липня 2025 року, яка була надіслана зазначеному громадянину засобами поштового зв`язку 06 листопада 2024 року рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси проживання. Однак вищевказана повістка (поштове відправлення) повернулася адресату із відміткою пошти про повернення по причині «адресат відсутній за вказаною адресою», що, згідно постанови, є належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також в постанові вказується про порушення позивачем абзаців 1,3, 6 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», частин першої та другої статті 17 Закону України «Про оборону України», абзацу 1-2 частини першої, абзаців 1, 8, 15 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року (а.с. 10).

Також начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було здійснено розгляд справи відносно позивача за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення №513, датовану 08 липня 2025 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. (а.с. 9). З досліджених матеріалів справи вбачається, що дана постанова помилково датована 08 липня 2025 року, оскільки події, які були предметом розгляду, мали місце 01 серпня 2025 року, коли й було складено протокол №793, на підставі якого винесено оскаржувану постанову.

Згідно постанови №513 01 серпня 2025 року о 17 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було виписано направлення на проходження ВЛК №35 від 01 серпня 2025 року з метою визначення ступеня придатності до військової служби, однак в порушення вимог пункту 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №650 від 16 травня 2024 року, та абзацу 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, позивач відмовився від отримання вказаного вище направлення та проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується актом про відмову. Дане порушення згідно протоколу вчинено в особливий період (а.с. 9).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи доводи позивача про протиправність оскаржуваних постанов по справі про адміністративне правопорушення №512 від 08 серпня 2025 року та №513, датованої 08 липня 2025 року, а також відповідні заперечення представника відповідача, суд враховує наступне.

Так, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Наведена вище норма, яка встановлює відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є бланкетною, оскільки відсилає до інших нормативних актів, якими врегульовано організацію оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Абзацами 1, 3, 6 частини шостої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Аналогічні за своїм змістом обов`язки закріплені положеннями частин першої та третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію №2105-ІХ від 03 березня 2022 року, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Отже, за наявності відповідних підстав, особа, яка не виконує обов`язок щодо з`явлення за викликом до відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути притягнута до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Суд враховує, що згідно частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За своїм змістом склад будь-якого правопорушення, передбаченого положеннями КУпАП, зокрема й правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП, характеризується сукупністю об`єктивних та суб`єктивних ознак, якими є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Об`єктом вказаного вище правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері оборону, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона даного правопорушення може виражатися у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема й в частині порушення правил військового обліку, вчиненого в умовах особливого періоду.

Суб`єкт даного правопорушення є спеціальним, оскільки відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП може нести лише особа, на яку законодавством покладено обов`язок дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, перелік яких визначений частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З суб`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується таким обов`язковим елементом як вина у формі умислу чи необережності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію №2105-ІХ від 03 березня 2022 року, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року(далі Закону України №3543-ХІІ)встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Абзацом 3 частини першої статті 22 Закону України №3543-ХІІ передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Пунктом 74 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 лютого 2024 року (далі Порядок №560) визначено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно пункту 78 Порядку №560 контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 27 лютого 202 року №4/56, копія якої міститься матеріалах справи, позивач був зарахований до запасу 12 жовтня 2001 року, при цьому в подальшому він був визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку, з посиланням на статтею 30а частину першу наказу Міністерства оборони України №2 від 04 січня 1994 року (а.с. 11).

Пунктом 30а наказу МОУ №2 від 04 січня 1994 року, чинного на час прийняття рішення про зняття позивача з військового обліку та визнання його непридатним до військової служби, передбачалося, що особи з порушенням рефракції та акомодації: короткозорість або далекозорість будь-якого ока в одному із меридіанів більше ніж 12 дптр., або стигматизм будь-якого виду з різницею рефракції у двох головних очних меридіанах більше 6,0 дптр., визнають непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Відповідно до виписки з амбулаторної картки позивача №97437/15 від 17 січня 2015 року, копія якої наявна в матеріалах справи, у позивача діагностовано ускладнення міопії високого ступеня, складний міопічний астигматизм, центральна дистрофія сітківки правого ока, міопія слабкого ступеня лівого ока, периферична дистрофія сітчатки обох очей (а.с. 12).

Частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України щодо військового обов`язку поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Позивач не належить до жодної з вказаних вище категорій осіб, зокрема він не є військовозобов`язаним, оскільки у 2003 році був визнаний непридатним до військової служби та знятий з військового обліку в порядку, передбаченому законодавством, чинним на той час, відповідно на нього не поширюються передбачені законодавством обов`язки щодо проходження ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.

За таких обставин позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, що у свою чергу виключає наявність в його діях складу даного правопорушення в цілому.

Також суд зазначає, що в ході судового розгляду було встановлено, що позивач повістки №4254146 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 11 липня 2025 року не отримував і з її змістом ознайомлений не був (а.с. 36-37).

Відповідно він взагалі не був обізнаний про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на вказаний час та дату, при цьому сама повістка після надіслання її на адресу позивача повернулася відповідачу, як відправнику, з відміткою про відсутність адресата за адресою, вказаною на поштовому відправленні.

Це у свою чергу свідчить, що позивач не усвідомлював та не міг усвідомлювати обов`язку з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 в день та час, які були вказані у повістці про виклик №4254146, що у свою чергу виключає також вину позивача, яка є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що згідно пункту 41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 лютого 2024 року належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання, суд зазначає, що вказане положення є правовою презумпцією, тобто примущенням, яке без доказів вважається істинним, доки його неправдивість не буде безспірно доведено.

Оскільки у судовому засіданні дослідженими доказами безспірно доведено, що позивач повістки про виклик не отримував та з її змістом ознайомлений не був, наведена вище презумпція не може бути підставою для висновку про обізнаність позивача про те, що його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 11 липня 2025 року, та відповідно про наявність у нього вини, яка є обов`язковим елементом складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Частиною першою статті 247 КУпАП передбачено, серед іншого, можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 частини першої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи, зокрема те, що позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та беручи до уваги відсутність в його діях вини, яка є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони складу вказаного правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність скасувати оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення №512 від 08 серпня 2025 року, та №513, датовану 08 липня 2025 року, якими позивача було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено два стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. кожне, а справи про вчинення позивачем правопорушень, передбачених частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити на відсутністю складу вказаних правопорушень. Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати.

Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 22), при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно стягнути судові витрати, здійснені на сплату судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 251, 255, 262, 268-272, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень і закриття проваджень у справі задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №512 від 08 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а справу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП - закрити за відсутністю складу даного правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №513, датовану 08 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а справу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП - закрити за відсутністю складу даного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості відшкодування судових витрат 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя В.В. Чепурко