Справа № 766/15872/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 766/15872/24

Головуючий І інстанції: Зуб І.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2025 року (м.Херсон, дата складання повного тексту судового рішення - 19.05.2025р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

20.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ГУ НП в Херсонській області, в якому просив суд скасувати:

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Зайцева А.О. серії БАВ №061083 від 03.09.2024р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю із складу та події адміністративного правопорушення;

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Зайцева А.О. серії БАВ №061084 від 03.09.2024р. про притягнення його адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення;

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції Зайцева А.О. серії БАВ №061085 від 03.09.2024р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.09.2024р. інспектор СРПП Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області старший лейтенант поліції Зайцев А.О. прийняв 3 спірні постанови серії БАВ №061083, №061084, №061085 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.5,6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП. Однак, позивач не згоден з вищевказаними рішеннями, вважає їх протиправними, незаконними, та такими, що підлягають скасуванню, оскільки він не вчиняв цих адміністративних правопорушень, а відповідачем, при їх винесенні, всупереч вимогам чинного законодавства, не з`ясовано чи було вчинено адміністративні правопорушення, та чи була наявна вина у вчиненні таких правопорушень.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2025 року (ухваленим в порядку письмового провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною і скасовано постанову від 03.09.2024р. серії БАВ №061083 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення. Визнано протиправною та скасовано постанову від 03.09.2024р. серії БАВ №061084 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення. Визнано протиправною та скасовано постанову від 03.09.2024р. серії БАВ №061085 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 27.06.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025р. та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

07.07.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ НП в Херсонській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

03.09.2024р. інспектором СРПП Генічеського РВП ГУ НП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Зайцевим А.О. було винесено постанову серії БАВ №061083 про притягнення позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Згідно з вказаною вище постановою, 03.09.2024р. о 15:55 год. ОСОБА_1 в смт.Білозерка по вул.Станіславське шосе,6, керував мопедом «Yamaha», який не зареєстрований у встановленому законом термін протягом 10 діб, чим порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

У той самий день, т.б. 03.09.2024р., інспектором СРПП Генічеського РВП ГУ НП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Зайцевим А.О. було винесено 2 постанову серії БАВ №061084 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

У даній постанові вказано, що 03.09.2024р. о 15:45 год. ОСОБА_1 в смт. Білозерка по вул.Станіславське шосе,6, керував згаданим мопедом «Yamaha» не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Одночасно, інспектором СРПП Генічеського РВП ГУ НП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Зайцевим А.О. було винесено й 3 постанову серії БАВ №061085 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 03.09.2024р. о 15:30 год. ОСОБА_1 в смт. Білозерка по вул. Станіславське шосе, 6, керував мопедом «Yamaha» без мотошолома, порушив п.2.3 (г) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись із правомірністю винесених відповідачем 3-х постанов від 03.09.2024р. серії БАВ №061083, №061084, №061085 про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог і, відповідно, з неправомірності спірних рішень контролюючого органу.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даним конституційним положенням кореспондує ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як визначено ст.35 цього Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями).

У силу положень ч.5 ст.14 Закону №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.п.1.3,1.9 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено у ч.ч.5,6 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У свою чергу, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, що дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, які містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Вищевказане порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, окрім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або ж відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У той же час, ст.7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП закріплено «обов`язок» посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Як вбачається зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе виключно за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка, у свою чергу, підтверджена належними та достатніми доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

При цьому, виходячи із закріпленого ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги особи в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, підставою для прийняття оскаржуваних 3-х постанов від 03.09.2024р. серії БАВ №061083, №061084 та №061085 стало порушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.1 (в), 2.9 (в) та 2.3 (г) ПДР України, що є вчиненням ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.5,6 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП.

Саме такий склад правопорушення зазначено у спірній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, на підставі ст.36 КУпАП, до нього було застосовано штрафні санкції у розмірі - 3400 грн.

Визначаючись щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких, зокрема, перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, а також застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено те, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання ПДР.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність (відсутність) адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, а також інші обставини, встановлюються, серед іншого, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису або ж засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими визначеними законодавством доказами.

Проте, у даному випадку, колегія суддів констатує відсутність у матеріалах справи будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів (у тому числі відео- та/або фотоматеріалів) на підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення, вказаного у постановах від 03.09.2024р. серії БАВ №061083, №061084, №061085 і, відповідно, законності дій щодо їх складення. Зокрема, у даних постановах не міститься жодних посилань на технічний засіб, на який було здійснено фіксування вказаних правопорушень, а саме керування ОСОБА_1 мопедом «Yamaha», який не зареєстрований у встановленому законом термін протягом 10 діб, без мотошолома та, при цьому, не маючи посвідчення водія на право керування відповідним транспортним засобом.

Відеозаписи, які надані відповідачем (апелянтом) до суду та які містять фіксацію руху мопеда невідомого походження, також не містять відомостей щодо технічного засобу за допомогою якого була здійснена така відео фіксація.

Так, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото чи відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення не лише у випадку фіксації правопорушення здійсненої у автоматичному режимі, а й у інших випадках, оскільки в ч.3 ст.283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених у ч.2 цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режими, визначені ч.4 вказаної статті.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.11.2018р. у справі № 524/5536/17, яка враховується судом при вирішенні цих правовідносин.

У постанові від 23.10.2019р. у справі №357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи ст.251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність же в матеріалах справи доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР України, свідчить про недоведеність правомірності прийнятої відповідачем постанови.

Також, у постанові від 26.04.2018р. у справі №338/1/17 Верховний Суд зазначив про те, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР України працівниками поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законодавством порядку. Для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотоматеріали. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Частиною 3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача стосовно зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або ж відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також у Додатку 5 до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затв. наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395) передбачено заповнення п.7 «до постанови додаються».

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020р. у справі №524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно зі ст.70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів встановила, що в оскаржуваних постановах від 03.09.2024р. серії БАВ №061083, №061084 та №061085 в п.7 «до постанови додаються» відсутні будь-які записи щодо технічного пристрою, яким здійснювалась відео-фіксація, що унеможливлює ідентифікацію технічного пристрою. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено фото чи відео фіксацію, таке фото або ж відео, згідно зі ст.74 КАС України, не може вважатися допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Більш того, не надано жодних належних і відповідних доказів, що такий пристрій знаходиться на балансі відповідача, що також цілком вірно враховано судом 1-ї інстанції.

У контексті наведеного, суд апеляційної інстанції наголошує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (поліцейським) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, що покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у своїх постановах від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17 від 30.05.2018р. у справі №337/3389/16 та від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17.

Також, колегія суддів погоджується з судом 1-ї інстанції, який цілком доцільно звернув увагу на те, що на наданих відеофайлах зафіксовано лише бесіди позивача та працівників поліції щодо питання керування транспортного засобу у стані сп`яніння та повідомлено про скоєння позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Втім, з`ясування обставин стосовно наявності у нього документів на транспортний засіб, розгляд цього питання, роз`яснення прав щодо розгляду даного питання та пропозиції надати пояснення саме щодо питання, вказаного в оскаржуваних постановах, надані відеозаписи не містять.

Що ж до посилання сторони відповідача на пояснення інспекторів патрульної поліції, то суд першої інстанції вірно зазначив, що такі пояснення не є допустимими доказами при розгляді даної категорії справ, оскільки докази вини особи в скоєнні правопорушення мають бути зафіксовані у встановленому порядку, як і розгляд такої справи.

Згідно з ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на зазначене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено: 20.10.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко