Справа № 320/23733/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року № 320/23733/23

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиці А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головне управління Національної поліції в Київській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у зарахуванні пільгової вислуги років майору поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 до стажу служби в поліції та календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні у кількості 12 років 05 місяців 03 дні.

Позов мотивовано протиправністю відмови відповідача у зарахуванні до календарної вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, з огляду на наявність у нього такого права, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначено, що до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи в пільговому обчисленні і цей стаж також ураховується при призначенні пенсії, але для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, до якої зарахування стажу роботи в пільговому обчисленні Законом не передбачено.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до довідки Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 24.04.2023 №2768/109/1400/23 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 05.08.2021 по 06.11.2015, в органах поліції з 07.11.2015 по теперішній час.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 24.06.2022 №108 о/с позивач з 24.06.2022 перебуває на посаді начальника сектору кримінального забезпечення Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Позивач звернувся до відповідача з рапортом від 25.04.2023, в якому просив зарахувати до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні яка становить 12 років 05 місяці 03 дні.

Листом від 04.05.2023 №862/109/12 Головне управління Національної поліції України в Київській області повідомило про відсутність правових підстав для зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ОСОБА_2 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 виданого ГУНП в Луганській області 03.11.2016.

ОСОБА_2 , капітан поліції, в період з 07.09.2015 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операцій, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету територіальної цілісності України районі районах Антитерористичної операції та проведення на території Луганської області, що відображено та підтверджується довідками ГУНП в Луганській області від 17.12.2022 №А-765 та №А-764.

Відповідно до довідки ГУНП в Київській області від 16.05.2023 ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 07.07.2008 по 06.11.2015, в органах поліції з 07.11.2015 по теперішній час. Зараз перебуває на посаді старшого інструктора з особистої безпеки тренінгового центру ГУНП в Київській області та станом на 10.05.2023 вислуга років складає:

календарна 14 рік 10 місяців 04 днів,

пільгова 13 років 00 місяців 06 дні,

всього 27 років 10 місяців 10 днів.

Зокрема, пільгова обчислена за період часу проходження служби, а саме участі в антитерористичній операції та участі у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної aгрeciї російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів відповідно до довідки ГУНП в Луганській області від 27.02.2019 №А-302, постанови КМУ №393, що не оспорюється відповідачем.

ОСОБА_2 з 07.11.2015 проходить службу ГУНП в Київській області, перебуває на посаді старшого інструктора з особистої безпеки тренінгову центру ГУНП в Київській області.

18.05.2023 позивач звернувся із рапортом до начальника ГУНП в Київській області з проханням зарахувати до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні яка становить 13 років 00 місяці 06 днів, та щодо здійснення перерахунку відповідно до ст. 78 Закону України Про Національну поліцію його стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням вказаного пільгового періоду.

Листом від 05.06.2023 №1079/109/12 ГУНП в Київській області повідомило про відсутність правових підстав для зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу, зокрема в органах внутрішніх справ, Національній поліції є, зокрема Закон «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статей 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема:

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

З аналізу наведених норм права вбачається, що Законом № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (стаття 17).

Статтею 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393), яка визначає які саме види служби зараховуються до вислуги років та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Абзацом 24 підпункту «в» пункту 3 Постанови №393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ на посадах дільничних, старших дільничних інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції (крім центрального апарату Міністерства внутрішніх справ).

У постанові від 03.03.2021 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць ¬ 30 календарних днів).

Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

У справі №805/3923/18-а Верховний Суд дійшов висновків, що для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності.

Ураховуючи, що позивач проходив службу на посадах, які передбачені Постановою №393, суд вважає обґрунтованими його посилання на те, що він має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку в цілях призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII.

Водночас, вказану обставину не заперечує відповідач.

Поряд з цим, при вирішенні даного спору суд враховує, що як при зверненні позивача із рапортом до відповідача, так при зверненні ним з даним позовом до суду, останній просить зарахувати йому відповідно до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 12 років 05 місяців 03 дні.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивач продовжує проходити службу в поліції та не звертався до відповідача із рапортом про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу. При цьому, як вже зазначалося, положення Порядку №393 визначають порядок обчислення вислуги років лише для призначення пенсії.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України, конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час ухвалення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Відповідно до матеріалів справи, позивач на даний час перебуває на службі в Бучанському районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося і з цього приводу позивач до відповідача не звертався.

Відтак, вимога позивача про здійснення зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, є такою, що задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 22.02.2023 у справі №320/12166/20.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.