Справа № 200/3282/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року справа №200/3282/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2025 року у справі № 200/3282/25 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі №200/2125/25.

6 травня 2025 року виділені в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про:

1) визнання протиправною бездіяльності по нарахуванню та проведенню виплати компенсації у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість в розмірі 78720 (сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять) гривень в день звільнення;

2) стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції заборгованість по виплаті компенсації у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість в розмірі 78720 (сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять) гривень (без вирахування податків і зборів);

3) стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушення строків виплати компенсації у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість в розмірі 78720 (сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять) гривень за період з дня звільнення по день фактичного розрахунку.

7 травня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №200/3282/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про що постановлена ухвала.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2025 року у задоволенні позову - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов.

Апелянт зазначив, що за час проходження служби отримувала грошове забезпечення в меншому розмірі, ніж це встановлено. На думку позивача, відповідачем протиправно не виплачена компенсація при переїзді в іншу місцевість в розмірі 78720 грн.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач з 31.05.2016 року до 11.02.2025 року проходила службу в Департаменті патрульної поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 15.08.2024 № 1712 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено старшим інспектором з правового забезпечення батальйону патрульної поліції з обслуговування Чернівецького району, установивши посадовий оклад у розміру 2500 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади начальника сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Донецькій області, з 16 серпня 2024 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 09.12.2024 року №2748о/с скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 15.08.2024 № 1712о/с в частині призначення по управлінню патрульної поліції в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_1 старшим інспектором з правового забезпечення батальйону патрульної поліції з обслуговування Чернівецького району, звільнивши з посади начальника сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Донецькій області, з 16 серпня 2024 року.

Позивач звернулася з рапортом 5 лютого 2025 року до Департаменту патрульної поліції, в якому просила здійснити нарахування та виплату належних сум компенсації грошової допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення визначено станом на 1 серпня 2024 року, тобто 26 700 грн, додаткової винагороди на кожного члена сім`ї у розмірі 25 відсотків від місячного грошового забезпечення (2 особи чоловік та син) 13350 грн, добові витрати за час перебування в дорозі 2670 грн, витрати на проїзд для позивача та членів її сім`ї 3000 грн, перевезення речей 3000 грн, оренда житла 30000 грн. разом сума компенсації у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість становить 78720 грн.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 248 о/с від 11.02.2025 року позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію.

Спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість в розмірі 78720 грн.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (далі - Порядок № 260), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 № 775, яким затверджено Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану.

За ч. 1 ст.3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. № р. 108/95-ВР, норми оплати праці і гарантії для працівників, а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

За статтею 120 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено гарантії і компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість.

Працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з переведенням, прийняттям або направленням на роботу в іншу місцевість.

Працівникам при переведенні їх на іншу роботу, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість, виплачуються: вартість проїзду працівника і членів його сім`ї; витрати по перевезенню майна; добові за час перебування в дорозі; одноразова допомога на самого працівника і на кожного члена сім`ї, який переїжджає; заробітна плата за дні збору в дорогу і влаштування на новому місці проживання, але не більше шести днів, а також за час перебування в дорозі.

Працівникам, які переїжджають у зв`язку з прийомом їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються компенсації і надаються гарантії, зазначені в частині другій цієї статті, крім виплати одноразової допомоги, яка цим працівникам може бути виплачена за погодженням сторін.

Розміри компенсації, порядок їх виплати та надання гарантій особам, зазначеним у частинах другій і третій цієї статті, а також гарантії і компенсації особам при переїзді їх в іншу місцевість у зв`язку з направленням на роботу в порядку розподілу після закінчення учбового закладу, аспірантури, клінічної ординатури або в порядку організованого набору, встановлюються законодавством.

Загальні положення щодо видів компенсацій та механізму їх виплати встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 року № 255 "Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість" (далі - Постанова № 255).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 255 працівникам у зв`язку з переведенням їх на іншу роботу, якщо це пов`язано з переїздом в іншу місцевість (в інший населений пункт), зокрема виплачуються одноразова допомога самому працівникові - в розмірі його місячного посадового окладу (тарифної ставки) за новим місцем роботи і кожному члену сім`ї, який переїжджає, - в розмірі 25 відсотків одноразової допомоги самого працівника.

До членів сім`ї працівника, на яких виплачується компенсація, належать чоловік, дружина, а також діти і батьки подружжя, які перебувають на їх утриманні і проживають разом з ними.

Працівникам, які переїжджають у зв`язку з прийняттям їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються суми компенсації і надаються гарантії, передбачені підпунктами "а", "б", "в" і "д" цього пункту. Одноразова допомога цим працівникам може виплачуватися за погодженням сторін.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що виплата одноразової допомоги працівникам, які переїжджають у зв`язку з прийомом їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість не передбачена, окрім випадку такої виплати за погодженням сторін.

Матеріали справи не містять доказів погодження відповідача на виплату вказаної доплати.

За ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

За ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що підтверджують її переїзд по службі в іншу місцевість, а також те, що остання приступила до виконання посадових обов`язків в інший місцевості.

За доповідною запискою від 20.08.2024 року № 13493/41/20 станом на 20.08.2024 майор поліції Василенко Ю.Г. до підрозділу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області не прибула. Як свідчать пояснення позивача, остання дізналася про видання наказу від 15.08.2024 № 1712 о/с щодо призначення її на посаду старшим інспектором з правового забезпечення батальйону патрульної поліції з обслуговування Чернівецького району з рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі від у справі № 200/6644/24. Вказане рішення було ухвалено 14 листопада 2024 року.

Позивач вказує, що вона приступила до виконання обов`язків за новою посадою, що встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6644/24.

Суд критично ставиться до таких доводів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В ході розгляду справи № 200/6644/24 спірним питанням було, зокрема, встановлення факту відсутності позивача на службі (в тому числі без поважних причин) з 16.08.2024 року до 18.08.2024 року. Жодних обставин, які б свідчили, що позивач приступила до виконання обов`язків за новою посадою судом не встановлювалось.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову щодо визнання протиправною бездіяльності по нарахуванню та проведенню виплати компенсації у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість в розмірі 78720 гривень в день звільнення; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції заборгованості по виплаті компенсації у зв`язку з переїздом на роботу у іншу місцевість в розмірі 78720 гривень та відмову у задоволені похідних вимог про стягнення компенсації у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушення строків виплати грошового забезпечення.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2025 року у справі № 200/3282/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 20 жовтня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко