Справа № 643/8498/25
Суддя: Замікула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/8498/25
Провадження № 2-а/643/133/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Замікули Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Каратаєвої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №4796273 від 23.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 23.05.2025 о 07 год 49 хв за адресою м. Харків, бульвар Гончарівський, 17, безпідставно притягнутий працівниками поліції до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом без мотошолома та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (постанова серії ЕНА №4796273 від 23.05.2025).

Зазначає, що вважає постанову про притягнення до відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню, адже він керував електроскутером Rover Element 02, який має ємність акумулятора 48V, потужність мотора 350W. На думку позивача, наведені характеристики транспортного засобу виключають обов`язок використовувати мотошолом при його керуванні.

У зв`язку з вищевикладеним, просить скасувати постанову поліцейського 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області, капрала поліції Нестеренка Вадима Вадимовича серії ЕНА №4796273 від 23.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

04.06.2025 позивач подав до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 06.06.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строки для подачі заяв по суті справи, залучено відповідача Департамент патрульної поліції.

09.07.2025 представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції представник Департаменту патрульної поліції зазначає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, про що свідчить посилання на відеозаписи розгляду справи з портативного відеореєстратора № 472778 та факту зупинки транспортного засобу з відеореєстратора XIAOMA 70 mai зазначені в пункті 7 постанови, як доказ керування Позивачем транспортним засобом і вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Факт вчинення правопорушення підтверджено належними доказами, які відповідають вимогам ст. 72, 78 КАС України.

З огляду на вищезазначене, відповідач вважає, що правові підстави для скасування постанови відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та відзив на позовну заяву, судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про дорожній рух», «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою серії ЕНА № 4696273 від 23.05.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 23.05.2025 о 07 год 49 хв за адресою м. Харків, бульвар Гончарівський, 17, керував транспортним засобом ROVER ELEMENT, без мотошолома та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Додатком до постанови вказано відеозапис.

Відповідно до наданого позивачем технічної характеристики електроскутера ROVER ELEMENT 02, потужність мотора даного пристрою становить 350 Вт.

Судом досліджено відеозапис з нагрудних відеокамер поліцейських та встановлено, що під час зупинки позивача співробітниками патрульної поліції встановлено, що електроскутер має потужність 350 Вт .

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1«а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 08.05.1993 № 340 транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4кВт.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

За визначеннями, наведеними у пункті 1.10 ПДР:

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3кВт;

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50куб.см або електродвигун потужністю до 4кВт.

Відповідно до п.2.13 ПДР транспортні засоби класифікуються, залежно від категорій, зокрема:

А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4кВт;

А мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4кВт і більше.

Крім того, пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема А1-мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50куб.см, або електродвигун потужністю до 4кВт.

Згідно з пунктами 2 та 3 Положення №340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії. А транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на відповідні категорії.

З наведеного вбачається, що Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено. Водночас, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3кВт. У зворотному випадку транспортний засіб з електродвигуном не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №278/3362/15-к.

Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, враховуючи відсутність визначення «електроскутер» у ПДР, суд дійшов висновку, що електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4кВт.

Зі спірної постанови вбачається, що позивачу було інкриміновано порушення вимог п.п. п.2.1а ПДР, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, суд зауважує, що п.п. а п.2.1 ПДР передбачає обов`язок мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом для водіїв саме механічних транспортних засобів, а тому вказано норма має застосовуватись системно разом з п.2.13 ПДР.

При цьому, з системного аналізу положень п.1.10 та п.2.13 ПДР випливає, що пристрої (електровелосипед, електроскутер і т.д.) у яких потужність електромотора до 3кВт, не є механічним транспортним засобом у розумінні п.1.10 ПДР, а значить на них не розповсюджуються вимоги п. 2.13 ПДР стосовно права на управління транспортними засобами категорії А1 з потужністю мотора від 3 кВт до 4кВт тільки при наявності «посвідчення водія на право керування ТЗ відповідною категорією».

Отже, у відповідності до визначень, закріплених у ПДР, електроскутер ROVER ELEMENT 02, потужність мотора якого становить 350 Вт, не може визнаватись механічним транспортним засобом.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п.2.1(а) ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не є.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, працівником поліції не в повній мірі дотримано вимог закону, а саме ст.245, 251, 280 КУпАП, не повно і не всебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності визнається судом протиправною.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4796273 від 23.05.2025 підлягає скасуванню як протиправна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Водночас суд зауважує, що позивачем помилково визначено відповідачами одночасно Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та Департамент патрульної поліції, з огляду на таке.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За правилами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Використання у ч. 2 ст. 222 КУпАП формулювання «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведене означає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу, діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до «Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичну особу публічного права Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Аналогічний статус Департаменту патрульної поліції визначений п. 1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України № 73 від 06.11.2015.

Як визначено п. 2 Розділу ІV указаного Положення, Департамент та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, саме Департамент патрульної поліції може бути відповідачем у справі про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн, сплачений при зверненні до суду

Керуючись ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 139, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №4796273 від 23.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3;

Суддя Б.С. Замікула