Справа № 240/9302/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9302/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

16 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача: Федіна А.А.

представника відповідача: Малої І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.06.2022 №2 про завищення у декларації за листопад 2021 року від"ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі розміром 1750074 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку. За результатами перевірки складено акт від 02.02.2022 №1174/06-30-07-02/41653039, відповідно до висновків якого контролюючим органом встановлено, що підприємством порушено вимоги п.44.1 ст.44, п. 198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та іншого законодавства, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації з ПДВ за листопад 2021 року), на суму 1750074 грн.

Однак, позивач вказує, що контролюючим органом безпідставно зроблено висновок про відсутність під час перевірки 57 автомобілів на суму 8060575,92 грн (сума ПДВ 1612115 грн.).

Зазначає, що нестача товарів може підтвердитись виключно матеріалами інвентаризації. Однак, закінчивши проведення інвентаризації у повному обсязі, підприємство 31.01.2022 надало податковому органу інвентаризаційний опис №1 станом на 20.01.2022, яким підтверджується фактична наявність 143 легкових автомобілів первісною вартістю 27002317,51 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників учасників справи, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" (далі - ТОВ Ледіс+) () зареєстроване як юридична особа з 10.10.2017. Основним видом господарської діяльності позивача є "Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами" (код КВЕД 45.11).

Судом встановлено, що у період з 18.01.2022 по 26.01.2022 на підставі направлень від 18.01.2022 року №159, №160 працівниками контролюючого органу на виконання наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 18.01.2022 №51-п на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст.78 п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі - ПК України), проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Ледіс+" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами перевірки складено акт 02.02.2022 №1174/06-30-07-02/41653039 (далі - акт перевірки). Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем п.44.1 ст.44, п. 198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, п. 5 розділу III, пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, що призвело до:

- завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації з ГІДВ за листопад 2021 року), на суму 1750074 грн.;

- не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п.201.10 ст.201 ПК України на загальну суму 1750074 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 08.06.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.06.2022 №2 про завищення у декларації за листопад 2021 року від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в сумі розміром 1750074 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П.п. 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до п.а та п.б п. 185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Зі змісту п.188.1 ст.188 ПК України видно, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

П.198.1 ст.198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

В п.198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

п.198.5 ст.198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В п.200.1 ст.200 ПК України видно, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

П.200.4 ст.200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

П. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В п.44.2 ст.44 ПК України видно, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

П.85.4 ст.85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з ч.1-ч.3 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №814/328/15.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.231 п.14. ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1, 2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, за приписами п.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. №73, зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічної вигоди.

Кредиторська заборгованість - зобов`язання підприємства перед іншими юридичними та фізичними особами.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000р. №20 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигад у майбутньому внаслідок погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів Україні від 29.11.1999р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначена господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.2.4 гл.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 - первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Водночас, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Стосовно правомірності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 08.06.2022 №2, про завищення у декларації за листопад 2021 року від"ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі розміром 1750074 грн., колегія суддів звертає увагу на таке.

У межах перевірки ТОВ "Ледіс+" контролюючим органом було надано запит без номера від 18.01.2022 щодо проведення інвентаризації основних засобів, запасів та інших товарно-матеріальних цінностей, які обліковуються на відповідних рахунках бухгалтерського обліку. У запиті було зазначено вимогу подати матеріали інвентаризації до 16:00 20.01.2022.

На виконання зазначеного запиту ТОВ "Ледіс+" 20.01.2022 видано наказ №1 про проведення інвентаризації. За результатами інвентаризації складено інвентаризаційний опис №1 станом на 20.01.2022, відповідно до якого нестач або надлишків не виявлено.

Інвентаризаційний опис було подано до канцелярії Головного управління ДПС у Житомирській області 31.01.2022 (вхідний №004/6).

Відповідно до матеріалів справи, підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства, слугували висновки контролюючого органу зі співставлення результатів інвентаризації, під час проведення якої встановлено, що інвентаризаційний опис надано позивачем без нестачі чи залишку ТМЦ та з урахуванням первинної документації.

За даними бухгалтерського обліку наданого платником до контролюючого органу, станом на 20.01.2022 на pax. 281 за платником рахуються наступні товари:

- електромобілі в кількості 15 шт. на суму 4050867,10грн (оподатковуються за нульовою ставкою);

- коври в кількості 176 шт. на суму 245154,7 грн;

- човен - 1шт. на 37645,42 грн;

- снігохід - 1 шт. на 65574,42 грн;

- Монстр мото в кількості 9 шт. на 185220 грн;

- легкові уживані автомобілі в кількості 124 шт.

Відповідно до акту перевірки контролюючим органом зазначено, що в ході проведення інвентаризації ТОВ "Ледіс+" було пред`явлено:

- 23 вживаних легкових автомобіля, з них 12 автомобілів придбані в перевіряємому періоді - КІА SORENTO, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 ; CADILLAC ESCALADE, номер кузова (VIN) - НОМЕР_2 ; LEXUS LX570, номер кузова (VIN) - НОМЕР_3 ; FORD FOCUS, номер кузова (VIN) ~ НОМЕР_4 ; PORSCHE MACAN, номер кузова НОМЕР_5 ; TOYOTA VENZA, номер кузова (VIN) - НОМЕР_6 ; Chevrolet CRUZE LT, номер кузова (VIN)- НОМЕР_7 ; AUDI Q7, номер кузова НОМЕР_8 ; TOYOTA CAMRY, номер кузова (VIN) - НОМЕР_9 ; NISSAN ROGUE, номер кузова НОМЕР_10 ; FORD FOCUS, номер кузова НОМЕР_11 ; CHEVROLET EQUINOX, номер кузова (VIN) - НОМЕР_12 ;

- 15 електромобілів;

- коври в кількості 176 шт.;

- човен в кількості 1шт.;

- снігохід в кількості 1шт.;

- Монстр мото в кількості 9 шт.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що ТОВ "Ледіс+" не підтверджено під час інвентаризації фактичної наявності 57 автомобілів (перелік зазначено у додатку №1 до акту перевірки) на суму 8060575,92 грн (сума ПДВ 1612115 грн), які придбані у перевіряємому періоді та які обліковуються на рах.281 станом на 20.01.2022 (т.1 а.с. 39-41).

На підтвердження перебування автомобілів на відповідальному зберіганні під час перевірки та під час розгляду справи судом, ТОВ "Ледіс+" надано 6 типових договорів "Про надання послуг відповідального зберігання" з фізичними особами, які зареєстровані в м. Житомирі та м. Хмельницький, та Акти звірок згідно з актами прийому-передачі по договорах, а саме:

- договір №121567.3391 про надання послуг відповідального зберігання від 01.04.2020, відповідно до якого ТОВ "Ледіс+" (далі - Поклажодавець) в особі директора Загурської Галини Вікторівни, що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_13 , ІПН НОМЕР_14 (далі - Зберігач), з іншого боку, уклали цей договір (далі - Договір). Зберігач здійснює зберігання Товару за наступною адресою: м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, 5/2 та у разі необхідності переміщувати Товар на інші адреси. Відповідно до акту звірки передано на зберігання 12 автомобілів;

- договір №121567.7339 про надання послуг відповідального зберігання від 05.01.2021, відповідно до якого ТОВ "Ледіс+" (далі - Поклажодавець) в особі директора Загурської Галини Вікторівни, що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_15 , ІПН НОМЕР_16 (далі - Зберігач), з іншого боку, уклали цей договір (далі - Договір). Зберігач здійснює зберігання Товару за наступною адресою: м. Житомир, вул. Пилипа-Орлика, 46 та у разі необхідності переміщувати Товар на інші адреси. Відповідно до акту звірки передано на зберігання 15 автомобілів;

- договір №121567.46 про надання послуг відповідального зберігання від 20.01.2020, відповідно до якого ТОВ "Ледіс+" (далі - Поклажодавець) в особі директора Загурської Галини Вікторівни, що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_3 , паспорт номер НОМЕР_17 , ІПН НОМЕР_18 (далі - Зберігач), з іншого боку, уклали цей договір (далі - Договір). Зберігач здійснює зберігання Товару за наступною адресою: м. Житомир, вул. Заводська, 13 та у разі необхідності переміщувати Товар на інші адреси. Відповідно до акту звірки передано на зберігання 12 автомобілів;

- договір №121567.7518 про надання послуг відповідального зберігання від 05.02.2020, відповідно до якого ТОВ "Ледіс+" (далі - Поклажодавець) в особі директора Загурської Галини Вікторівни, що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_19 (далі - Зберігач), з іншого боку, уклали цей договір (далі - Договір). Зберігач здійснює зберігання Товару за наступною адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 61 та у разі необхідності переміщувати Товар на інші адреси. Відповідно до акту звірки передано на зберігання 11 автомобілів;

- договір №121567.67 про надання послуг відповідального зберігання від 06.01.2020, відповідно до якого ТОВ "Ледіс+" (далі - Поклажодавець) в особі директора Загурської Галини Вікторівни, що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_5 , паспорт номер НОМЕР_20 , ІПН НОМЕР_21 (далі - Зберігач), з іншого боку, уклали цей договір (далі - Договір). Зберігач здійснює зберігання Товару за наступною адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, 15 та в м. Житомирі, 3-ій Транзитний провулок, 69 та у разі необхідності переміщувати Товар на інші адреси. Відповідно до акту звірки передано на зберігання 56 автомобілів;

- договір №121567.45 про надання послуг відповідального зберігання від 03.01.2020, відповідно до якого ТОВ "Ледіс+" (далі - Поклажодавець) в особі директора Загурської Г алини Вікторівни, що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_6 , паспорт серії НОМЕР_22 , ІПН НОМЕР_23 (далі - Зберігач), з іншого боку, уклали цей договір (далі - Договір). Зберігач здійснює зберігання Товару за наступною адресою: м. Житомир, проїзд Івана Богуна, 5 та у разі необхідності переміщувати Товар на інші адреси. Відповідно до акту звірки передано на зберігання 19 автомобілів. (т.2 а.с. 51-69).

Дані договори відповідального зберігання є типовими, надані договори підписано директором товариства та фізичними особами.

Відповідно до розділу 3 договорів про надання послуг відповідального зберігання передача Товару на відповідальне зберігання здійснюється за актом приймання-передачі товару.

Відповідно до матеріалів справи, до перевірки та під час розгляду справи не було надано акти прийому-передачі автомобілів, а надано "Акти звірок актів прийому-передачі до договорів", однак такі не містять інформацію про дату укладання, тобто невідомо коли вищезазначені акти звірок було підписано та коли були передані автомобілі.

Відповідач посилається на те, що згідно з інформацією з відкритих джерел встановлено, які саме об`єкти розташовані за адресами зберігання автомобілів, зазначеними у вище перерахованих договорах відповідального зберігання (АЗС, багатоповерхові будинки, та ін.).

Позивач вказує, що місце зберігання автомобіля не є основною умовою договору у зв`язку з чим не вимагається його конкретизація.

Відповідач зазначив, що в межах перевірки, під час інвентаризації продемонстровані працівникам ГУ ДПС у Житомирській області автомобілі знаходилась на майданчиках та приміщеннях, які не зазначені у договорах відповідального зберігання, укладених з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Тобто, як свідчать висновки акту перевірки, контролюючий орган не визнає результати інвентаризації не з мотивів відсутності під час її проведення посадових осіб контролюючого органу, а з мотивів невстановлення документального оформлення передання автомобілів на відповідальне зберігання без фактичних доказів їх передачі та місць їх зберігання, як наслідок, неможливо підтвердити, що акт інвентаризацій містить у собі достовірні відомості щодо фактичної наявності товарів та запасів у кількісних та вартісних показниках, які відображені в таких актах.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом з метою підтвердження достовірності договірних правовідносин ТОВ «Ледіс+» із вищевказаними фізичними особами надіслано запити до вищевказаних фізичних осіб за адресами зазначеними безпосереднього у договорах про надання послуг відповідального зберігання (т. 2 а.с. 45, 46, 47, 48, 49, 50).

Зазначені запити, окрім одного, повернулися на адресу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області без вручення адресату із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Основним аргументом податкового органу, який став підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства, слугували висновки з урахуванням результатів проведення інвентаризації, під час проведення якої встановлено, що інвентаризаційний опис надано позивачем без нестачі чи залишку ТМЦ проте з одночасним співставлення первинної документації, які за висновком контролюючого органу, є нереальними (фіктивними).

Також, під час перевірки ГУ ДПС у Житомирській області направлено лист до РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області від 25.01.2022 №480/5/06-30-07-02 з метою отримання інформації щодо власників автомобілів згідно переліку, на який отримано відповідь від 27.01.2022 №31/6-164 (т.1 а.с. 128, 129).

Відповідно до інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Житомирській області по імпортованим авто з даними бухгалтерського обліку по pax.281 та реалізацією згідно з ЄДРПН, встановлено невідповідності у бухгалтерському та податковому обліку платника, а саме: 3 автомобілі, які було придбано по зовнішньоекономічним контрактах у період що перевірявся, були відсутні в залишках на рахунку 281 станом на 20.01.2022 на суму 689796,87 грн та по яким не були зареєстровані податкові накладні на реалізацію в ЄДРПН на момент складення акту, а саме:

- автомобіль LEXUS модель автомобіля - RX350 з номером кузова (VIN) - НОМЕР_24 , який було придбано в червні 2021 року вартістю 509739,89 грн та оприбутковано на рахунку 281, проте станом на 20.01.2022 даний автомобіль по бухгалтерському обліку на рахунку 281 не обліковувався.

За даними Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "Ледіс+" в травні 2021 виписало податкову накладну №79 від 31.05.2021 на отриману передоплату в сумі 213400грн, в т.ч. ПДВ 35566,67грн (сума без ПДВ 177833,3грн) від ТОВ "Дозор Україна" за автомобіль Lexus RX350 2015 2T2BK1BA5FC273010.

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Житомирській області автомобіль Lexus RX350 2015 2T2BK1BA5FC273010 зареєстровано на ТОВ "Дозор Україна" 03.09.2021 за ціною 625900 грн.

Необхідно зазначити, що в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 361 за листопад 2021 не відображено заборгованість ТОВ "Дозор Україна" перед ТОВ "Ледіс+" в сумі 448067грн (розрахунок: 33).

За результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних в ході проведення перевірки контролюючим органом не встановлено реєстрацію податкових накладних на ТОВ "Дозор Україна" на суму заборгованості (базу оподаткування) 448067грн.

Щодо автомобіля VOLKSWAGEN СС SPORT номер кузова (VIN)- НОМЕР_25 , який було придбано в серпні 2021 року вартістю 104724,22грн та оприбутковано на рахунку 281, проте станом на 20.01.2022 даний автомобіль по бухгалтерському обліку на рахунку 281 не обліковувався, встановлено наступне.

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Житомирській області автомобіль VOLKSWAGEN СС SPORT номер кузова (VIN)- НОМЕР_25 не було зареєстровано.

За результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних в ході проведення перевірки контролюючим органом не встановлено реєстрацію податкових накладних на реалізацію вищевказаного автомобіля з базою оподаткування 104724грн.

Щодо автомобіля HYUNDAI модель автомобіля SANTA FE (VIN) 5XYZG3AB6CG136359, який було придбано в листопаді 2021 року та оприбутковано на рахунку 281, вартістю 137005,65грн, проте станом на 20.01.2022 даний автомобіль по бухгалтерському обліку на рахунку 281 не обліковувався.

Відповідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Житомирській області автомобіль HYUNDAI модель автомобіля SANTA FE (VIN) - 5XYZG3AB6CG136359 було зареєстровано на ТОВ "Ледіс+" 01.12.2021 за ціною 98842грн.

За результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних в ході проведення перевірки контролюючим органом не встановлено реєстрацію податкових накладних на реалізацію вищевказаного автомобіля.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Ледіс+" не надано первинних документів, які підтверджують реалізацію (реєстрацію податкових накладних в ЄДРПН) 3 автомобілів на суму 689796,87грн (сума ПДВ 137959,37 грн), які згідно наданих платником даних бухгалтерського обліку відсутні у залишках на рахунку 281 станом на 20.01.2022, тобто на момент проведення інвентаризації. У зв`язку з цим, відповідач правомірно стверджує, що неможливо підтвердити наявність залишків ТМЦ (57 автомобілів) на суму 8060575,92 грн, придбання яких обумовило виникнення від`ємного значення з ПДВ на суму 1612115 грн та відсутності документального підтвердження використання у господарській діяльності 3 автомобілів загальною вартістю 689796,87 грн (сума ПДВ 137959,37 грн), а отже, відсутня господарська операція як певна дія у визначенні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу, у зв`язку з чим вказані товари в розумінні п. 198.5 ст. 198 ПК України є такими, що використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Для детального дослідження обставин, що стали причиною звернення з позовом до суду, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року витребувано у сторін додаткові доказі: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" надати додаткові письмові пояснення, з документами бухгалтерського і податкового обліку господарських операцій позивача з придбання, імпорту, відповідального зберігання, реалізації товарів, в межах висновку оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області надати додаткові письмові пояснення щодо підстав винесення податкового повідомлення-рішення від 08.06.2022 №2, в розрізі господарських операцій, які аналізувались в межах податкової перевірки позивача.

В той час позивачем на виконання вимог ухвали надано додаткові пояснення та долучено до матеріалів справи митні декларації для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, крім того в матеріалах справи долучені 6 типових договорів "Про надання послуг відповідального зберігання" з фізичними особами, які зареєстровані в м. Житомирі та м. Хмельницький, та Акти звірок згідно з актами прийому-передачі по договорах.

Відповідно до наданих до перевірки та до суду апеляційної інстанції документів неможливо встановити використання адтомобілів в господарській діяльності, обставин зберігання чи реалізації цих автомобілів, що й стало причиною винесення оскаржуваного повідомлення-рішення.

Отже, перевіркою достовірно встановлено, що задокументовані господарські операції щодо надання послуг відповідального зберігання автомобілів позбавлені ділової мети, а тому не вважається здійсненою в рамках господарської діяльності позивача.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною у кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Тобто, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Відповідно до положень п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Разом з тим, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним з варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Однак, з визначеного у ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню у податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно у зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. При цьому, варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Відтак, позбавлена розумної економічної причини операція, що збільшила витрати платника податку за наявності об`єктивної можливості до їх скорочення.

Тобто для врахування витрат на послуги у податковому обліку необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльності платника податків та належне документальне підтвердження проведення таких операцій. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення таких операцій (надання послуг), враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентами (виконавцями послуг) з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.

Так, платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у достовірності наведених у цих документах відомостей, в інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин.

Відповідно до пп. г п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нараховувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, прибаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1.07.2015, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на порушення пп. г п.198.5 ст.198, п.201, п.201.10 ст.201 ПК України позивачем не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних 3 автомобілів на суму 689796,87грн (сума ПДВ 137959,37 грн), які згідно з наданими платником даними бухгалтерського обліку відсутні у залишках на рахунку 281 станом на 20.01.2022, тобто на момент проведення інвентаризації.

Оскільки в межах спірних правовідносин податкову накладну №79 від 31.05.2021 складено в травні, та придбано ще два автомобілі в період з серпня по листопад, а в ЄРПН вони не зареєстровані станом на 20.01.2022, тобто на момент проведення інвентаризації, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки відповідача про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 201.1 статті 201 ПК України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовують висновків суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 жовтня 2025 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Шидловський В.Б.