Справа № 520/4181/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20 жовтня 2025 року № 520/4181/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Виробничо-експлуатаційне підприємство розвитку населених пунктів Коротичанської селищної ради Харківського району, Харківської області" (вул. Центральна, буд. 45, смт. Коротич, Харківський район, Харківська область, 62454) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними наказу, акту та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Виробничо-експлуатаційне підприємство розвитку населених пунктів Коротичанської селищної ради Харківського району, Харківської області" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати недійсним Наказ № 1714-п від 20.12.2022 р. про проведення позапланової виїзної податкової перевірки за період з 01.01.2017 р. по 21.12.2022 р.;

- визнати недійсним Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 04.01.2023 р. № 77/20-40-07-17-05/40939899;

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення-рішення форма «В4» № 7 від 01.02.2023 р.,

- податкове повідомлення-рішення форма «П» № 7 від 01.02.2023 р.,

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № 7 від 01.02.2023 р.,

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № 7 від 01.02.2023 р.,

- податкове повідомлення-рішення форма «ПС» № 7 від 01.02.2023 р.

Ухвалою суду прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Як вбачається з матеріалів справи одна з вимог позивача стосується визнання недійсним Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 04.01.2023 № 77/20-40-07-17-05/40939899.

З цього приводу суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у встановлений кодексом спосіб, зокрема шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Таким чином обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

За правилами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом МФУ від 20.08.2015 № 727, згідно з яким акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

Акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору в адміністративному судочинстві.

Аналогічну позицію висловлено в Постанові Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі № 810/6689/14.

Відповідно до п. 1 ч.1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки акт перевірки не є актом індивідуальної дії, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, а оскарження в судовому порядку акту перевірки не є передбаченим КАС України способом захисту порушеного права в порядку адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 55 Конституції України, ст. 2, 5, 183, 238, 241-243, 256, 293-294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в частині визнання недійсним Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 04.01.2023 № 77/20-40-07-17-05/40939899.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мороко А.С.