Справа № 420/27273/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27273/24
Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,

повний текст судового рішення

складено 16.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

29 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 11.12.2022, з 17.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 18.02.2023, з 22.02.2023 по 28.02.2023, з 01.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 18.04.2023, з 23.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 10.05.2023, з13.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 28.06.2023, з 11.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 23.08.2023, з 03.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 17.10.2023, з 22.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він безперервно з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 11.12.2022, з 17.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 18.02.2023, з 22.02.2023 по 28.02.2023, з 01.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 18.04.2023, з 23.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 10.05.2023, з 13.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 28.06.2023, з 11.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 23.08.2023, з 03.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 17.10.2023, з 22.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023 виконував бойові розпорядження, що підтверджується, зокрема журналами бойових дій. При цьому, вказані періоди залишились неоплаченими додатковою винагородою, про що свідчить банківська довідка, яка не містить в собі жодних платежів за призначенням «додаткова винагорода». Позивач зазначає, що нарахування та виплата грошового забезпечення кожному окремому військовослужбовцю здійснюється із врахуванням конкретних обставин проходження таким військовослужбовцем служби та виконуваних ним завдань, а виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. з розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцям пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах. Вважає, що з урахуванням наведеного, він підпадає під дію пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, отже, має право на додаткову винагороду до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що оскільки за вказані вище періоди на постійній основі нараховувалась та виплачувалось додаткова грошова винагорода на підставі наступних наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.03.22 №5; від 04.04.22 №24; від 03.05.22 №56; від 01.06.22 №78; від 01.07.22 №108; від 01.07.22 №108; від 01.08.22 №141; від 01.09.22 №180; від 01.10.22 №215; від 01.10.22 №216; від 01.11.22 №252; від 01.11.22 №253; від 01.12.22 №281; від 03.01.23 №4; від 01.02.23 №40; від 03.02.23 №46; від 06.03.23 №63; від 06.04.23 №93; від 06.05.23 №124; від 05.06.23 №152; від 20.07.23 №201; від 08.08.23 №228, від 05.10.23 №284, від 05.11.23 №312, від 13.12.23 №357, від 09.01.24 №8. Вказані накази відпрацьовувались на підставі поданих рапортів командирів підрозділів про фактичне виконання бойових (спеціальних) завдань. За період з 24.02.2022 до 01.02.2023 додаткова грошова винагорода у розмірі 30 тис. позивачу нараховувалась та виплачувалась на підставі дії редакцій (№ 217 від 07.03.2022; № 350 від 22.03.2022; № 400 від 01.04.2022; № 754 від 01.07.2022; № 793 від 07.07.2022; № 1066 від 27.09.2022; № 1146 від 08.10.2022) постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168, а саме за період з 24.02.2022 до 01.02.2023. За періоди з 19.02.23 по 22.02.23; з 19.04.23 по 21.04.23, з 24.08.23 по 03.09.23, з 12.10.23 по 22.10.23, з 23.11.23 по 24.11.23 позивачу додаткова грошова винагорода не нараховувалась у зв`язку із перебуванням у відпустках та лікуванні та не залученням до виконання завдань. При цьому, за період з 24.02.2022 по 20.11.2022 факт фактичного виконання вказаних завдань відсутні, а саме рапорти командира підрозділу про виконання позивачем завдань не обліковувались, в тому числі й відсутні й відмітки у журналах бойових дій. У зв`язку із чим підстав для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди відсутні.

07.10.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що виходячи з формулювань норм пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, з урахуванням доповнень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого Наказом МОУ від 07.06.2018 № 260 новим розділом ХХХIV згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023, належними доказами підтвердження права військовослужбовця на додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. до лютого 2023 року є будь-які документи які підтверджують участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з лютого 2023 року - бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30 000 грн. пропорційно дням участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період 15.03.2023, 30.09.2023, 04.10.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, з 12.10.2023 по 17.10.2023, 24.10.2023, з 27.10.2023 по 28.10.2023, 30.10.2023, з 02.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023 та з 04.12.2023 по 31.12.2023.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30 000 грн. пропорційно дням участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період 15.03.2023, 30.09.2023, 04.10.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, з 12.10.2023 по 17.10.2023, 24.10.2023, з 27.10.2023 по 28.10.2023, 30.10.2023, з 02.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023 та з 04.12.2023 по 31.12.2023.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.011.2018, що підтверджується довідкою №191 від 21.03.2024.

У листопаді 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №1/дск від 20.11.2022, №2/дск від 21.11.2022, №4/дск від 23.11.2022, №6/дск від 25.11.2022, №7/дск від 26.11.2022, №8/дск від 27.11.2022, №9/дск від 28.11.2022, №10/дск від 29.11.2022, №11/дск від 30.11.2022, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №20/дск від 20.11.2022.

У грудні 2022 січні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №12/дск від 01.12.2022, №13/дск від 02.12.2022, №14/дск від 03.12.2022, №15/дск від 04.12.2022, №16/дск від 05.12.2022, №17/дск від 06.12.2022, №18/дск від 07.12.2022, №19/дск від 08.12.2022, №20/дск від 09.12.2022, №21/дск від 10.12.2022, №22/дск від 11.12.2022, №28/дск від 17.12.2022, №29/дск від 18.12.2022, №30/дск від 19.12.2022, №31/дск від 20.12.2022, №32/дск від 21.12.2022, №33/дск від 22.12.2022, №34/дск від 23.12.2022, №35/дск від 24.12.2022, №36/дск від 25.12.2022, №37/дск від 26.12.2022, №38/дск від 27.12.2022, №39/дск від 28.12.2022, №40/дск від 29.12.2022, №41/дск від 30.12.2022, №43/дск від 01.01.2023, №44/дск від 02.01.2023, №45/дск від 03.01.2023, №46/дск від 04.01.2023, №47/дск від 05.01.2023, №48/дск від 06.01.2023, №49/дск від 07.01.2023, №50/дск від 08.01.2023, №51/дск від 09.01.2023, №52/дск від 10.01.2023, №53/дск від 11.01.2023, №54/дск від 12.01.2023, №55/дск від 13.01.2023, №56/дск від 14.01.2023, №57/дск від 15.01.2023, №58/дск від 16.01.2023, №59/дск від 17.01.2023, №60/дск від 18.01.2023, №61/дск від 19.01.2023, №62/дск від 20.01.2023, №63/дск від 21.01.2023, №64/дск від 22.01.2023, №65/дск від 23.01.2023, №66/дск від 24.01.2023, №68/дск від 25.01.2023, №68/дск від 26.01.2023, №69/дск від 27.01.2023, №70/дск від 28.01.2023, №71/дск від 29.01.2023, №72/дск від 30.01.2023, №73/дск від 31.01.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №26/дск від 01.12.2022.

У лютому 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №74/дск від 01.02.2023, №75/дск від 02.02.2023, №76/дск від 03.02.2023, №77/дск від 04.02.2023, №78/дск від 05.02.2023, №79/дск від 06.02.2023, №80/дск від 07.02.2023, №81/дск від 08.02.2023, №82/дск від 09.02.2023, №83/дск від 10.02.2023, №84/дск від 11.02.2023, №85/дск від 12.02.2023, №86/дск від 13.02.2023, №87/дск від 14.02.2023, №88/дск від 15.02.2023, №89/дск від 16.02.2023, №90/дск від 17.02.2023, №91/дск від 18.02.2023, №95 від 22.02.2023, №96/дск від 23.02.2023, №97/дск від 24.02.2023, №98/дск від 25.02.2023, №99/дск від 26.02.2023, №101/дск від 28.02.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №29/дск від 01.02.2023.

У березні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №102/дск від 01.03.2023, №103/дск від 02.03.2023, №104/дск від 03.03.2023, №105/дск від 04.03.2023, №106/дск від 05.03.2023, №107/дск від 06.03.2023, №108/дск від 07.03.2023, №109/дск від 08.03.2023, №110/дск від 09.03.2023, №111/дск від 10.03.2023, №112/дск від 11.03.2023, №113/дск від 12.03.2023, №114/дск від 13.03.2023, №115/дск від 14.03.2023, №116/дск від 15.03.2023, №117/дск від 16.03.2023, №118/дск від 17.03.2023, №119/дск від 18.03.2023, №120/дск від 19.03.2023, №121/дск від 20.03.2023, №122/дск від 21.03.2023, №123/дск від 22.03.2023, №124/дск від 23.03.2023, №125/дск від 24.03.2023, №126/дск від 25.03.2023, №128/дск від 26.03.2023, №130/дск від 28.03.2023, №131/дск від 29.03.2023, №132/дск від 30.03.2023, №133/дск від 31.03.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №30/дск від 01.03.2023 (том І, ІІ).

У квітні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №134/дск від 01.04.2023, №135/дск від 02.04.2023, №136/дск від 03.04.2023, №137/дск від 04.04.2023, №138/дск від 05.04.2023, №139/дск від 06.04.2023, №140/дск від 07.04.2023, №141/дск від 08.04.2023, №142/дск від 09.04.2023, №143/дск від 10.04.2023, №144/дск від 11.04.2023, №145/дск від 12.04.2023, №146/дск від 13.04.2023, №147/дск від 14.04.2023, №148/дск від 15.04.2023, №149/дск від 16.04.2023, №150/дск від 17.04.2023, №152/дск від 18.04.2023, №154/дск від 23.04.2023, №158/дск від 24.04.2023, №159/дск від 25.04.2023, №160/дск від 26.04.2023, №161/дск від 27.04.2023, №163/дск від 28.04.2023, №164/дск від 29.04.2023, №165/дск від 30.04.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №32/дск від 01.04.2023 (том І, ІІ).

У травні, червні, липні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №166/дск від 01.05.2023, №167/дск від 02.05.2023, №169/дск від 03.05.2023, №170/дск від 04.05.2023, №171/дск від 05.05.2023, №172/дск від 06.05.2023, №173/дск від 07.05.2023, №174/дск від 08.05.2023, №175/дск від 09.05.2023, №176/дск від 10.05.2023, №179/дск від 13.05.2023, №180/дск від 14.05.2023, №181/дск від 15.05.2023, №182/дск від 16.05.2023, №183/дск від 17.05.2023, №184/дск від 18.05.2023, №185/дск від 19.05.2023, №186/дск від 20.05.2023, №187/дск від 21.05.2023, №188/дск від 22.05.2023, №189/дск від 23.05.2023, №190/дск від 24.05.2023, №191/дск від 25.05.2023, №192/дск від 26.05.2023, №193/дск від 27.05.2023, №194/дск від 28.05.2023, №196/дск від 30.05.2023, №197/дск від 31.05.2023, №198/дск від 01.06.2023, №199/дск від 02.06.2023, №200/дск від 03.06.2023, №201/дск від 04.06.2023, №202/дск від 05.06.2023, №203/дск від 06.06.2023, №204/дск від 07.06.2023, №205/дск від 08.06.2023, №206/дск від 09.06.2023, №207/дск від 10.06.2023, №208/дск від 11.06.2023, №209/дск від 12.06.2023, №210/дск від 13.06.2023, №211/дск від 14.06.2023, №212/дск від 15.06.2023, №213/дск від 16.06.2023, №214/дск від 17.06.2023, №215/дск від 18.06.2023, №216/дск від 19.06.2023, №217/дск від 20.06.2023, №218/дск від 21.06.2023, №219/дск від 22.06.2023, №220/дск від 23.06.2023, №221/дск від 24.06.2023, №223/дск від 26.06.2023, №224/дск від 27.06.2023, №225/дск від 28.06.2023, №244/дск від 11.07.2023, №245/дск від 12.07.2023, №246/дск від 13.07.2023, №247/дск від 14.07.2023, №248/дск від 15.07.2023, №250/дск від 16.07.2023, №252/дск від 17.07.2023, №254/дск від 18.07.2023, №255/дск від 19.07.2023, №256/дск від 20.07.2023, №257/дск від 21.07.2023, №258/дск від 22.07.2023, №259/дск від 23.07.2023, №260/дск від 24.07.2023, №261/дск від 25.07.2023, №62/дск від 26.07.2023, №263/дск від 27.07.2023, №264/дск від 28.07.2023, №265/дск від 29.07.2023, №266/дск від 30.07.2023, №267/дск від 31.07.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №34/дск від 01.05.2023 (том І, ІІ).

У серпні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №268/дск від 01.08.2023, №269/дск від 02.08.2023, №270/дск від 03.08.2023, №272/дск від 04.08.2023, №73дск від 05.08.2023, №274/дск від 06.08.2023, №276/дск від 07.08.2023, №278/дск від 08.08.2023, №279/дск від 09.08.2023, №281/дск від 10.08.2023, №283/дск від 11.08.2023, №284/дск від 12.08.2023, №285/дск від 13.08.2023, №286/дск від 14.08.2023, №288/дск від 15.08.2023, №289/дск від 16.08.2023, №290/дск від 17.08.2023, №291/дск від 18.08.2023, №292/дск від 19.08.2023, №293/дск від 20.08.2023, №295/дск від 21.08.2023, №297/дск від 22.08.2023, №299/дск від 23.08.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №40/дск від 01.08.2023.

У вересні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №311/дск від 03.09.2023, №312/дск від 04.09.2023, №313/дск від 05.09.2023, №314/дск від 06.09.2023, №315/дск від 07.09.2023, №316/дск від 08.09.2023, №317/дск від 09.09.2023, №318/дск від 10.09.2023, №319/дск від 11.09.2023, №320/дск від 12.09.2023, №321/дск від 13.09.2023, №322/дск від 14.09.2023, №323/дск від 15.09.2023, №324/дск від 16.09.2023, №325/дск від 17.09.2023, №326/дск від 18.09.2023, №327/дск від 19.09.2023, №329/дск від 20.09.2023, №330/дск від 21.09.2023, №331/дск від 22.09.2023, №332/дск від 23.09.2023, №334/дск від 24.09.2023, №335/дск від 25.09.2023, №336/дск від 26.09.2023, №337/дск від 27.09.2023, №338/дск від 28.09.2023, №340/дск від 30.09.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №138/дск від 01.09.2023.

У жовтні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №342/дск від 02.10.2023, №344/дск від 03.10.2023, №346/дск від 04.10.2023, №348/дск від 05.10.2023, №349/дск від 06.10.2023, №351/дск від 07.10.2023, №352/дск від 08.10.2023, №353/дск від 09.10.2023, №354/дск від 10.10.2023, №356/дск від 11.10.2023, №357/дск від 12.10.2023, №359/дск від 13.10.2023, №361/дск від 14.10.2023, №362/дск від 15.10.2023, №363/дск від 16.10.2023, №364/дск від 17.10.2023, №373/дск від 22.10.2023, №374/дск від 23.10.2023, №376/дск від 24.10.2023, №377/дск від 25.10.2023, №378/дск від 26.10.2023, №380/дск від 27.10.2023, №381/дск від 28.10.2023, №383/дск від 29.10.2023, №384/дск від 30.10.2023, №386/дск від 31.10.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №143/дск від 01.10.2023.

У листопаді 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №387/дск від 01.11.2023, №388/дск від 02.11.2023, №389/дск від 03.11.2023, №390/дск від 04.11.2023, №391/дск від 05.11.2023, №392/дск від 06.11.2023, №393/дск від 07.11.2023, №394/дск від 08.11.2023, №395/дск від 09.11.2023, №396/дск від 10.11.2023, №397/дск від 11.11.2023, №398/дск від 12.11.2023, №399/дск від 13.11.2023, №400/дск від 14.11.2023, №401/дск від 15.11.2023, №402/дск від 16.11.2023, №403/дск від 17.11.2023, №404/дск від 18.11.2023, №405/дск від 19.11.2023, №406/дск від 20.11.2023, №407/дск від 21.11.2023, №408/дск від 22.11.2023, №409/дск від 23.11.2023, №410/дск від 24.11.2023, №411/дск від 25.11.2023, №412/дск від 26.11.2023, №413/дск від 27.11.2023, №415/дск від 28.11.2023, №416/дск від 29.11.2023, №417/дск від 30.11.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №145/дск від 01.11.2023.

У грудні 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №418/шт/дск від 01.12.2023, №419/шт/дск від 02.12.2023, №421/шт/дск від 04.12.2023, №422/шт/дск від 05.12.2023, №423/шт/дск від 06.12.2023, №424/шт/дск від 07.12.2023, №425/шт/дск від 08.12.2023, №426/шт/дск від 09.12.2023, №427/шт/дск від 10.12.2023, №430/шт/дск від 11.12.2023, №431/шт/дск від 12.12.2023, №432/шт/дск від 13.12.2023, №433/шт/дск від 14.12.2023, №434/шт/дск від 15.12.2023, №435/шт/дск від 16.12.2023, №436/шт/дск від 17.12.2023, №437/шт/дск від 18.12.2023, №439/шт/дск від 19.12.2023, №440/шт/дск від 20.12.2023, №441/шт/дск від 21.12.2023, №442/шт/дск від 22.12.2023, №443/шт/дск від 23.12.2023, №444/шт/дск від 24.12.2023, №447/шт/дск від 25.12.2023, №449/шт/дск від 26.12.2023, №450/шт/дск від 27.12.2023, №452/шт/дск від 28.12.2023, №453/шт/дск від 29.12.2023, №454/шт/дск від 30.12.2023, №455/шт/дск від 31.12.2023, факт виконання яких підтверджено витягами з журналу бойових дій №160/дск від 01.12.2023.

Вважаючи, що вказані документально підтверджені періоди виконання позивачем бойових завдань, які залишились неоплаченими відповідачем додатковою винагородою, (згідно банківської довідки, яка не містить в собі жодних платежів за призначенням «додаткова винагорода» за відповідні періоди), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022р. прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктами 2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра Оборони України від 25.03.2022р. №248/1298 (далі Рішення №248/1298) (застосувалась до 1.06.2022р.).

Абзацами 3, 4 пункту 3 Рішення №248/1298 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 5 Рішення №248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022р. №912/а/29 (далі Окреме доручення) (застосовується з 1.06.2022р.), під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Отже, відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р., Рішення №248/1298 та Окремого доручення, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

З огляду на вказані норми можливо дійти висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Рішення №248/1298, Окремого доручення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у спірному періоді виконував спеціальні завдання на підставі бойових розпоряджень, у зв`язку з чим на підставі наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 йому нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, у розмірі 30 000 грн.

Спірне питання у даній справі стосується нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. за період 15.03.2023, 30.09.2023, 04.10.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, з 12.10.2023 по 17.10.2023, 24.10.2023, з 27.10.2023 по 28.10.2023, 30.10.2023, з 02.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023.

Як вбачається з матеріалів справи у вищезазначені періоди позивачвиконував бойові розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №116/дск від 15.03.2023, №340/дск від 30.09.2023, №346/дск від 04.10.2023, №351/дск від 07.10.2023, №354/дск від 10.10.2023, №357/дск від 12.10.2023, №359/дск від 13.10.2023, №361/дск від 14.10.2023, №362/дск від 15.10.2023, №363/дск від 16.10.2023, №364/дск від 17.10.2023, №376/дск від 24.10.2023, №380/дск від 27.10.2023, №381/дск від 28.10.2023, №384/дск від 30.10.2023, №388/дск від 02.11.2023, №389/дск від 03.11.2023, №390/дск від 04.11.2023, №391/дск від 05.11.2023, №392/дск від 06.11.2023, №393/дск від 07.11.2023, №394/дск від 08.11.2023, №395/дск від 09.11.2023, №396/дск від 10.11.2023, №397/дск від 11.11.2023, №398/дск від 12.11.2023, №399/дск від 13.11.2023, №400/дск від 14.11.2023, №401/дск від 15.11.2023, №402/дск від 16.11.2023, №403/дск від 17.11.2023, №404/дск від 18.11.2023, №405/дск від 19.11.2023, №406/дск від 20.11.2023, №407/дск від 21.11.2023, №408/дск від 22.11.2023, №409/дск від 23.11.2023, №410/дск від 24.11.2023, №411/дск від 25.11.2023, №412/дск від 26.11.2023, №413/дск від 27.11.2023, №415/дск від 28.11.2023, №416/дск від 29.11.2023, №417/дск від 30.11.2023, №418/шт/дск від 01.12.2023, №419/шт/дск від 02.12.2023, №421/шт/дск від 04.12.2023, №422/шт/дск від 05.12.2023, №423/шт/дск від 06.12.2023, №424/шт/дск від 07.12.2023, №425/шт/дск від 08.12.2023, №426/шт/дск від 09.12.2023, №427/шт/дск від 10.12.2023, №430/шт/дск від 11.12.2023, №431/шт/дск від 12.12.2023, №432/шт/дск від 13.12.2023, №433/шт/дск від 14.12.2023, №434/шт/дск від 15.12.2023, №435/шт/дск від 16.12.2023, №436/шт/дск від 17.12.2023, №437/шт/дск від 18.12.2023, №439/шт/дск від 19.12.2023, №440/шт/дск від 20.12.2023, №441/шт/дск від 21.12.2023, №442/шт/дск від 22.12.2023, №443/шт/дск від 23.12.2023, №444/шт/дск від 24.12.2023, №447/шт/дск від 25.12.2023, №449/шт/дск від 26.12.2023, №450/шт/дск від 27.12.2023, №452/шт/дск від 28.12.2023, №453/шт/дск від 29.12.2023, №454/шт/дск від 30.12.2023, №455/шт/дск від 31.12.2023.

З досліджених судом довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 судом встановлено наступне.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.04.2025 №262 нарахована додаткова винагорода у розмірі 30000 грн пропорційно дням участі за період з 01.03.2023 по 14.03.2023, з 16.03.2023 по 31.03.2023 виплачена на картковий рахунок позивача 19.05.2023 у розмірі 28596,78 грн. (утримано військовий збір 1,5 % - 435,48 грн.).

Нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. відображено в картці особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік.

Перерахування позивачу на картковий рахунок 19.05.2023 додаткової винагороди за березень 2023 року у розмірі 28596,78 грн. підтверджується актом звірки від 15.04.2025 №11 між ІНФОРМАЦІЯ_2 та відділенням № 268/21 АБ «УКРГАЗБАНК», та наданою позивач до суду випискою по його розрахунковому рахунку.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.04.2025 №262 нарахована додаткова винагорода у розмірі 30000 грн пропорційно дням участі за період з 03.09.2023 по 28.09.2023 виплачена на картковий рахунок позивача 25.11.2023 у розмірі 12805,00 грн. (утримано військовий збір 1,5 % - 390,00 грн та аліменти 12805,00 грн).

Нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. відображено в картці особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік.

Перерахування позивачу на картковий рахунок 25.11.2023 додаткової винагороди за вересень 2023 року у розмірі 12805,00 грн. підтверджується актом звірки від 15.04.2025 №11 між ІНФОРМАЦІЯ_2 та відділенням № 268/21 АБ «УКРГАЗБАНК», та наданою позивач до суду випискою по його розрахунковому рахунку.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.04.2025 №262 нарахована додаткова винагорода у розмірі 30000 грн пропорційно дням участі за період з 02.10.2023 по 03.10.2023, з 05.10.2023 по 06.10.2023, з 08.10.2023 по 09.10.2023, 11.10.2023, з 22.10.2023 по 23.10.2023, з 25.10.2023 по 26.10.2023. 29.10.2023, 31.10.2023 виплачена на картковий рахунок позивача 01.02.2024 у розмірі 6195,97 грн. (утримано військовий збір 1,5 % - 188,71 грн та аліменти 6195,97 грн).

Нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. відображено в картці особового рахунку військовослужбовця за 2024 рік.

Перерахування позивачу на картковий рахунок 01.02.2024 додаткової винагороди за жовтень 2023 року у розмірі 6195,97 грн. підтверджується актом звірки від 15.04.2025 №11 між ІНФОРМАЦІЯ_2 та відділенням № 268/21 АБ «УКРГАЗБАНК», та наданою позивач до суду випискою по його розрахунковому рахунку.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.04.2025 №262 нарахована додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. пропорційно дням участі за 01.11.2023 виплачена на картковий рахунок позивача 17.02.2024 у розмірі 492,50 грн. (утримано військовий збір 1,5 % - 15,00 грн та аліменти 492,50 грн).

Нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. відображено в картці особового рахунку військовослужбовця за 2024 рік.

Перерахування позивачу на картковий рахунок 17.02.2024 додаткової винагороди за листопад 2023 року у розмірі 492,50 грн. підтверджується актом звірки від 15.04.2025 №11 між ІНФОРМАЦІЯ_2 та відділенням № 268/21 АБ «УКРГАЗБАНК», та наданою позивач до суду випискою по його розрахунковому рахунку.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта стосовно того, що в період з 24.02.2022 року по 31.12.2023 року позивачу на постійній основі нараховувалась та виплачувалось додаткова грошова винагорода на підставі наступних наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.03.22 №5; від 04.04.22 №24; від 03.05.22 №56; від 01.06.22 №78; від 01.07.22 №108; від 01.07.22 №108; від 01.08.22 №141; від 01.09.22 №180; від 01.10.22 №215; від 01.10.22 №216; від 01.11.22 №252; від 01.11.22 №253; від 01.12.22 №281; від 03.01.23 №4; від 01.02.23 №40; від 03.02.23 №46; від 06.03.23 №63; від 06.04.23 №93; від 06.05.23 №124; від 05.06.23 №152; від 20.07.23 №201; від 08.08.23 №228, від 05.10.23 №284, від 05.11.23 №312, від 13.12.23 №357, від 09.01.24 №8, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі 30000 гривень за період 15.03.2023, 30.09.2023, 04.10.2023, 07.10.2023, 10.10.2023, з 12.10.2023 по 17.10.2023, 24.10.2023, з 27.10.2023 по 28.10.2023, 30.10.2023, з 02.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023, оскільки відповідачем не надано до суду доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у визначеному розмірі, разом з тим, колегія суддів зазначає, що особовими картками військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022-2023 роки підтверджено виплату не в повному обсязі за спірний період.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька