Справа № 240/25867/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/25867/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

21 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України (далі - Житомирська митниця), у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000144/1 від 01.10.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007547 від 01.10.2024 року.

Позов мотивовано протиправністю коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого позивачем з Данії вживаного автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, незважаючи на надання декларантом до митної декларації №24UA03U6 від 23.09.2024 року усіх документів, необхідних для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, а також порушенням контролюючим органом приписів законодавства, що регламентує митну справу в Україні, в зв`язку із безпідставним застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення, без наявності для того встановлених митним законодавством підстав.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000144/1 від 01.10.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007547 від 01.10.2024 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1945,40 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок п`ять гривень 40 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зауважує, що в позовній заяві позивач зазначає про безпідставне коригування митної вартості автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM з номером кузова НОМЕР_1 , тоді як до митного оформлення декларантом були подані документи на автомобіль FORD, модель TRANSIT CUSTOM, номер кузова НОМЕР_2 .

Зазначає, що під час здійснення митного контролю за результатами перевірки інформації, наявної в автоматизованій системі митного оформлення (АСМО) "Інспектор", виявлено, що заявлена декларантом митна вартість спірного автомобіля є нижчою за вартість ввезених на територію України схожих товарів.

Стверджує, що при обранні першого (основного) методу визначення митної вартості товару декларант не надав контракту, а наданий ним інвойс за своєю правовою природою є розрахунковим документом, а не договором чи контрактом.

Звертає увагу, що власником транспортного засобу в свідоцтві про реєстрацію т/з є компанія "Alhedens Tomrer & Snedker A/S", що є відмінним від продавця "KJ ENGROS ApS", зазначеного в інвойсі № 114533.

Вказує, що декларантом не надано документ, який підтверджує оплату оцінюваного товару, а також не підтверджено місце укладання договору, в зв`язку з чим митний орган позбавлений можливості перевірити числові значення складових митної вартості.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 01.10.2024 року уповноваженою на декларування особою ТОВ "Поліссяброксервіс" до Житомирської митниці подана електронна митна декларація № 24UA03U6 (вантажоодержувач ОСОБА_2 ) з документами, необхідними для митного оформлення придбаного позивачем вживаного автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, номер кузова НОМЕР_2 , тип двигуна дизель, номер двигуна не визначений, об`єм двигуна 1995 см.куб., колісна формула - 4х2, тип кузова фургон, вантажопідйомність 0,847 т, маса у разі максимального навантаження 3 т, календарний рік виготовлення 2018, модельний рік виготовлення 2018, країна виготовлення - DE.

В графі 44 митної декларації № 24UA03U6 зазначено перелік документів, які подаються разом з нею, серед яких: документ під кодом 0380 № 114553 від 13.09.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 05.05.2023; довідка про транспортні витрати від 23.09.2024; документ під кодом d4207 (договір про надання послуг митного брокера) №1070-24 від 19.09.2024; документ під кодом 8016: ВН 676751 від 16.12.2015; фото т/з; довідка № 23/09/2024-10 від 23.09.2024; листи від 23.08.2024, 01.10.2024; копія митної декларації країни відправлення 24 DKFZZW0T39YVLGB2 від 18.092024; документ під кодом 9801: GF806834 від 18.05.2025.

У графі 43 зазначено код розмитнення 1, тобто за ціною договору.

Під час декларування товару (автомобіля) була заявлена митна вартість в сумі 24500 DKK (датська крона) (графа 22) при обмінному курсі датської крони до гривні: 1 до 6,1867 (графа 23), загальна митна вартість 165418,73 грн. (графа 12). Також зазначено курси гривні до долара на день подання митної декларації: 41,3481/1 дол. та євро: 46,1486/ євро.

Відповідно до ст. 33 МКУ митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованого автомобіля призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Так, як встановлено відповідачем, заявлена митна вартість товару зі схожими характеристиками відповідно до інформації, наявної у митниці згідно АСМО "Інспектор", є нижчою.

Учасники справи не спростовують того факту, що за результатами проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митному органі, останній надав декларанту консультацію, поставивши умовою для використання відомостей про ціну продажу у документі під кодом 0380 у разі подання перекладу цього документа, а також витребувавши від декларанта висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений експертною організацією, та копію митної декларації країни відправлення.

Проте, витребуваних документів декларантом не надано.

В зв`язку з незгодою декларанта виконати наведені вище вимоги, Житомирською митницею 01.10.2024 року прийнято рішення №UA101020/2024/000144/1 про коригування митної вартості за резервним методом та завершено митне оформлення автомобіля. Згідно вказаного рішення митна вартість товару скоригована з 24500 датських крон до 7800 євро.

Мотивуючи рішення, митний орган зазначив, зокрема, наступне: "Митницею було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, за результатами цієї перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме: товар фактично переданий у розпорядження покупця та знаходиться на митній території країни. Таким чином, є підстави вважати, що на момент митного оформлення сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар. Всупереч вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару. Згідно із ст. 254 Митного кодексу України …… відомості про ціну продажу товару, викладені у документів від кодом 0380 № 114553 від 13.09.2024 року, можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у випадку надання митному органу перекладу на українську мову даного документа. Відповідно до довідки про транспортні витрати від 23.08.2024 року витрати при доставці оцінюваного автомобіля до кордону України склали 300 євро. У зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про місце укладання правочину купівлі-продажу товару, митниця позбавлена можливості перевірити числові значення складової митної вартості витрат на транспортування. Таким чином, відомості на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

Посилаючись на наведені мотиви, відповідач дійшов висновку, що методи 2 а і 2 б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2 в і 2 г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД № 24UA08U1 від 26.06.2024 такий, що був у використанні вантажний автомобіль марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, календарний рік виготовлення: 2018; модельний рік виготовлення: 2018; номер кузова: НОМЕР_1 ; тип кузова: фургон ізотермічний з холодильним обладнанням; тип двигуна: дизельний; робочий об`єм: 1995 см.куб.; потужність: 125 Kw; номер двигуна: не визначений; колісна формула: 4х2; кількість місць, включаючи водія: 3; вантажопідйомність: 525 кг; маса в разі повного навантаження: 3000кг; категорія т/з за документами виробника: № 1, виготовлений на базі вантажного автомобіля. Виробник: FORD.DE. 7800 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VI І Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Також митним органом складено картку № UA 101020/2024/007547 відмови в прийнятті митної декларації.

Позивач не погодилась із вказаними рішенням та карткою, оскарживши їх до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України № 4495-VІ від 13.03.2012 року (далі по тексту - МК України).

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України відповідно до статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У розумінні частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною 10 статті 58 МК України.

Згідно з пунктом 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

За змістом частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту цієї норми вбачається, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності коригування ціни спірного автомобіля.

Як зазначалося вище, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митним органом зазначені наступні підстави для коригування:

- в АСМО "Інспектор" наявна інформація про схожі товари за вищою митною вартістю;

- не здійснено переклад документа під кодом 0380 №114553 від 13.09.2024, відомості про ціну продажу з якого могли бути використані за умови такого перекладу;

- не подано документ про оплату оцінюваного товару;

- не подано додатковий документ: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

- відсутні дані про місце укладання договору, тому відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як визначено частиною 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Проте, на думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Так, у митній декларації № 24UA03U6 фактурна вартість автомобіля 24500 датських крон - відповідає ціні, визначеній фактурою (інвойсом) №114553 від 18.10.2024 року, що додана до декларації під кодом 0380. Додатково ціна автомобіля у цій фактурі визначена в сумі 3300 євро.

Колегія суддів, з огляду на приписи статті 53 МК України, не погоджується з доводами відповідача про те, що рахунки-фактури (інвойси) є лише розрахунковим документом, а не первинним документом, який свідчить про передачу автомобілів, позаяк його доводи стосуються підтвердження господарських операцій згідно законодавства України.

Натомість, у зовнішньоекономічній діяльності таким документом є саме рахунок-фактура.

Щодо тверджень митного органу, що декларантом не забезпечено переклад фактури (інвойсу) № 114553, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів або інша іноземна мова міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Вимагаючи від декларанта переклад фактури № 114553, яка містить дані покупця, а також як ідентифікаційні характеристики спірного автомобіля, так і числове значення ціни його продажу для експорту в Україну, відповідач разом з тим не обґрунтував, які саме дані, що містяться в цій фактурі, є необхідними для перевірки або підтвердження числових відомостей, зазначених у митній декларації № 24UA03U6.

Надаючи оцінку доводам апелянта про ненадання до митного оформлення документа про оплату, суд зазначає таке.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22.10.2020 року у справі №320/2455/19 дійшов висновку, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

При цьому, слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16.09.2014 року №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21 березня 2014 року в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27 червня 2014 року в м. Брюсселі.

Згідно з Протоколом ІІ про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до "Угоди про асоціацію між ЄС та його країнами-членами, з одного боку, і Україною з другого боку", сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

У відповідності до пункту 5 частини 5 статті 54 Митного кодексу України та підпункту 32 пункту 4 "Положення про Державну митну службу України", затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 року № 227, митний орган вправі звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; взаємодіяти з митними адміністраціями та іншими уповноваженими органами іноземних держав з питань проведення перевірки автентичності документів, які надавалися для підтвердження заявленої митної вартості, класифікації та країни походження товарів.

У разі ж надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю (п. 4 ч.6 ст.54 МК України).

Разом з тим, у матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач звертався до митних органів Данії з метою з`ясування необхідної інформації щодо підтвердження факту угоди з продажу спірного автомобіля позивачу, місця укладання, сторін цієї угоди; отримання відомостей щодо проходження митного контролю та завершення митного оформлення спірного автомобіля митницею цієї країни тощо.

Щодо доводів відповідача про непідтвердження транспортних витрат, то такі доводи спростовуються наданою позивачем довідкою від 23.09.2024 року про вартість транспортних витрат на доставку спірного автомобіля до кордону України в сумі 300 євро.

Вказана вартість, як вбачається з митної декларації № 24UA03U6, включена у загальну митну вартість товару, що декларується: 165418,73 грн. (24500 датських крон х 6,1867 (курс датської крони до гривні в графі 23)) = 13844,58 грн., що в перерахунку на євро по курсу, зазначеному у митній декларації, становить 300 євро.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які би спростовували розмір понесених позивачем витрат на транспортування автомобіля та які вказували б на їх заниження, відтак, такі зауваження відповідача є необґрунтованими та безпідставними, а подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми.

Посилання відповідача на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не бере до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо необхідності подання для підтвердження митної вартості додаткового документа - висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах.

Безпідставними та такими, що не спростовують фактичних обставин справи, є твердження відповідача про те, що в позові позивачем зазначено про коригування митної вартості автомобіля FORD TRANSIT CUSTOM з номером кузова НОМЕР_1 , тоді як до митного оформлення декларантом були подані документи на автомобіль FORD TRANSIT CUSTOM, номер кузова НОМЕР_2 . При правильному зазначенні у позовній заяві номера митної декларації, у якій декларувався автомобіль FORD з номером кузова НОМЕР_2 та рішення митниці, прийнятого за результатами розгляду цієї декларації, яке є предметом позовних вимог, очевидною є допущена позивачем описка.

Також необґрунтованими суд вважає доводи відповідача, викладені вже під час судового розгляду справи про те, що власником транспортного засобу в свідоцтві про реєстрацію т/з є компанія "Alhedens Tomrer & Snedker A/S", тоді як продавцем в інвойсі (фактурі) № 114553 зазначено "KJ ENGROS" ApS.

Як свідчать відомості з сайту "KJ ENGROS" ApS, зазначена Компанія є дилером з продажу автомобілів, клієнтами якої є, зокрема, особи, яким потрібна допомога у продажу свого автомобіля.

Маючи передбачені законодавством повноваження, відповідач не був позбавлений можливості уточнити у митниці Данії необхідну йому інформацію щодо характеру угоди, укладеної між "KJ ENGROS" ApS, як дилера, та "Alhedens Tomrer & Snedker A/S", як клієнта, яка б впливала на право "KJ ENGROS" ApS виставляти інвойс безпосередньо від свого імені.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищенаведених обґрунтувань, викладених судом щодо визначення митної вартості на підставі документів, наданих до митного оформлення, твердження відповідача про розбіжності при визначенні митної вартості є непідтвердженими, відповідно вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою.

Як передбачає частина 3 статті 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Приписи вказаної статті митним органом порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів, їх суб`єктивне оцінювання та опрацювання стали причиною прийняття протиправного рішення.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000144/1 від 01.10.2024 року, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи протиправність прийнятого рішення про коригування митної вартості товару наявні підстави для скасування і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, як рішення похідного характеру.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.