Справа № 520/27616/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 жовтня 2025 р. Справа № 520/27616/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду - Полях Н.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Національної поліції України у вирішенні питання подальшого проходження служби полковника поліції ОСОБА_1 (№ 0096558) протиправною.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку ст. 171 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, оскільки даний позов стосується питання звільнення позивача з публічної служби, законодавством регламентовано місячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Судом встановлено, що позивач звернувся за даним позовом, в якому, зокрема, зазначив, що відповідно до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 390 о/с від 05.07.2023 позивач був звільнений зі служби в поліції з посади начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

15.03.2023 позивач дізнався про прийняття наказу Національної поліції України про проведення організаційних змін в Департаменті стратегічних розслідувань та ліквідацію Управління стратегічних розслідувань у Харківській області з одночасним утворенням 7-го управління стратегічних розслідувань (з обслуговування Харківської області).

12.07.2023 позивач був ознайомлений з наказом про звільнення з поліції, отримав трудову книжку серії НОМЕР_1 від 01.10.2011, військовий квиток серії НОМЕР_2 від 30.11.2001, витяг з наказу ДСР НПУ від 05.07.2023№ 390 о/с, повідомлення про розрахунок при звільненні.

Позивач зазначає, що протягом всього періоду з 14.03.2023 до дати звільнення 05.07.2023, перебуваючи на посаді начальника УСР у Харківській області та виконуючи покладені повноваження, не отримував від Національної поліції України пропозиції щодо переведення на іншу рівнозначну посаду. Таким чином, питання щодо подальшого проходження позивачем служби в органах Національної поліції України не розглядалось та не вирішувалось.

Вважаючи неправомірною бездіяльність Національної поліції України щодо звільнення через скорочення штатів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, позивач у позові зазначив що 04.09.2025 він звернувся до Національної поліції України з запитом, в якому просив надати інформацію чи зверталось письмово керівництво Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до керівництва Національної поліції України на предмет переведення позивача з метою вирішення питання щодо подальшого проходження служби в органах Національної поліції України, але Національна поліція України 22.09.2025 в листі № зазначила про відсутність будь-якого письмового звернення від Департаменту щодо подальшого проходження позивачем служби в поліції.

Також, позивач вказує, що про наявність таких підстав для звернення з позовом він дізнався 01.10.2025 під час ознайомлення з відповіддю Національної поліції України на його запит на публічну інформацію від 04.09.2025.

За таких обставин, позивач вважає, що звертається до суду протягом шести місяців з дня, коли йому стало відомо про нову підставу для подання такого позову для захисту порушеного права на проходження служби в органах Національної поліції України.

Суд вважає вказані доводи позивача щодо початку перебігу строку звернення до суду з 01.10.2025 такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного КАС України та не свідчать про виникнення нового строку на звернення до суду.

Як убачається з матеріалів позову, позивачу було достеменно відомо про факт звільнення, підстави звільнення та про відсутність будь-яких пропозицій щодо переведення ще на момент ознайомлення з наказом про звільнення та отримання відповідних документів 12.07.2023.

Таким чином, 12.07.2023 позивач дізнався про застосування до нього процедури скорочення, а також невжиття відповідачем заходів щодо його переведення на рівнозначну посаду в структурі Національної поліції.

Крім того, з тексту позовної заяви прямо вбачається, що позивач сам підтверджує, що протягом періоду з 14.03.2023 по 05.07.2023 жодних пропозицій про переведення не надходило, тобто йому було достеменно відомо про відсутність реалізації обов`язку відповідача щодо пропозиції іншої посади ще до моменту звільнення.

Відповідь Національної поліції України на запит позивача від 22.09.2025, на яку останній посилається як на нову підставу для звернення до суду, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у спірних правовідносинах і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Отже, вказані відповідь не створює нового порушення права та не може вважатися моментом, з якого починається перебіг строку звернення до суду.

Таким чином, день ознайомлення з наказом про звільнення 12.07.2023 є моментом, з якого позивач повинен був реалізувати своє право на судовий захист, і саме з цієї дати почався місячний строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України.

З матеріалів справи убачається, що позов поданий 15 жовтня 2025 року, тобто з пропуском понад двох років від встановленого законом строку, і обставини, наведені позивачем, не свідчать про поважність причин його пропуску.

Окрім того, з даних автоматизованої системи документообігу суду (АСДС) убачається, що починаючи з березня 2025 року позивач неодноразово звертався до адміністративного суду з позовними заявами, предметом яких було оскарження саме обставин його звільнення та бездіяльності Національної поліції України щодо його подальшого проходження служби.

Факт систематичного звернення до суду з аналогічними вимогами свідчить, що позивач усвідомлював характер та обсяг порушення свого права значно раніше, ніж 01.10.2025, на яку він посилається як на момент, з якого нібито дізнався про порушення.

Таким чином, посилання позивача на те, що про порушене право йому стало відомо 01.10.2025 є безпідставним.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про залишення адміністративного позову без руху з наданням позивачу строку для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням підстав для поновлення строку, а також надання доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що неподання заяви в зазначений строк або визнання судом неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, є підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Полях