Справа № 682/2416/25
Суддя: Мотонок Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/2416/25
Провадження № 2-а/682/38/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мотонок Т. Я.,

за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Горщара Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута справу № 682/2416/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, лейтенанта поліції Маєвського Олега Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕНА № 564791 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

12.09.2025 до суду на розгляд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, лейтенанта поліції Маєвського О.В., про скасування постанови серії ЕНА № 564791 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2025 року.

В обґрунтування поданого позову вказано, що 04.09.2025 року позивач разом із дружиною рухався автомобілем Мазда СХ-5 по автомобільній дорозі Н 25 і був зупинений працівниками поліції у зв`язку із звинуваченням у порушені пункту 34 ПДР. Позивач зазначив, що працівники поліції у якості доказу продемонстрували на мобільному телефоні відеозйомку із його автомобілем. На відео був відображений рух двох автомобілів по правій полосі автодороги 125 із швидкістю, меншою від 30 км/год. ( як вказано позивачем). Оскільки місцю зупинення на дорозі передував залізничний переїзд, транспортні засоби фізично не можуть рухатися швидше у вказаному місці. На думку позивача, працівники поліції хибно звинуватили його у тому, що він перетнув суцільну розмітку проїзної частини, чого він не робив. Позивач здійснив виїзд лівіше транспортного засобу, який рухався перед ним, з метою оцінити обстановку попереду автомобіля, який знаходився перед його автомобілем. Жодних доказів порушення ним ПДР на відеозйомці не було. Поліцейські не взяли до уваги заперечення позивача щодо відсутності в його діях порушення ПДР та вручили йому постанову про адміністративне правопорушення.

Саме тому, вважаючи дії поліцейського незаконними, позивач звернувся до суду з вимогою визнати дії інспектора незаконними, постанову протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити, виходячи з того, що відповідачем не були доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 15.09.2025 позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.09.2025, після усунення недоліків позовної заяви, у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 15.10.2025.

29.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУНП в Хмельницькій області, в якому представник позивача заперечує проти скасування постанови серії ЕНА №564791 від 04.09.2025 про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень інспектором ВПД №1 (м.Славута) Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Маєвським О.В. з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію». У своєму позові ОСОБА_1 вказує на начебто порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Маєвським О.В., однак жодним чином не спростовує сам факт вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення. У поліцейського наявна повна відеофіксація на бодікамеру та портативний відеорестратор зі службового транспортного засобу виявлення адміністративного правопорушенння, що містить в собі склад ч.1 ст.122 КУпАП. Додатково здійснено виїзд працівниками поліції на місце вчинення адміністративного правопорушення та зафіксовано з метою повного та всебічного з`ясування обставин події вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 нанесення суцільної лінії дорожньої розмітки від залізничного переїзду, яку 04.09.2025 року останній перетнув, чим порушив ч.1 ст.122 КУпАП.

15.10.2025 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача, адвоката Горщара Б.А.

23.10.2025 в судовому засідання представник позивача, адвокат Горщар Б.А., позов ОСОБА_1 підтримав з викладених у ньому підстав.

Позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги.

Представник ГУНП в Хмельницькій області до суду не з`явився, у відзиві на позов просив справу слухати за його відсутності.

Заслухавши думку позивача та представника позивача, враховуючи відзив відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, зі змісту спірної постанови серії ЕНА № 5647291 від 04.09.2025 слідує, що 04.09.2025 о 18:45:33 в с. Крупець, дорога Н25, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Mazda CX-5, НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 34 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.5.1. ПДР України визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно п. 34 ПДР України, горизонтальна розмітка 1.1 має таке значення: розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 4.18 "Суміжні пішохідна та велосипедна доріжки"; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 Розмітка 1.15 (велосипедний переїзд).

Так, з наведених вище норм КАС та КУпАП слідує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

На підставі п. 10 Розділу III "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Спеціальною нормою, а саме ст.40 Закону України «Про національну поліцію», регламентовано порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, в п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеофіксація із нагрудного відеореєстратора.

В ході розгляду справи відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис щодо обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по справі.

Суд встановив, що на долученому до справи представником відповідача відеозаписі відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського, який був оглянутий судом, зафіксовано, що автомобіль MAZDA CX-5, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухаючись автодорогою Н 25 із розміткою 1.1, а саме наявність суцільної лінії дорожньої розмітки від залізничного переїзду, маючи намір здійснити обгін автомобіля, що рухався попереду, перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.34 ПДР - порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Посилання позивача та його представника на п.1.39 ПДР , як виняток для перетину лінії 1.1, а саме обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год суд вважає способом захисту позивача від вчиненого правопорушення.

Також із відеозапису реєстратора із нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейський після зупинки автомобіля позивача, належним чином повідомив йому причину зупинки, вказав на порушення позивачем ПДР, продемонстрував відеозапис, після чого ОСОБА_1 було ознайомлено із правами за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, визнаються судом обраним ним способом захисту для уникнення від адміністративної відповідальності та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема даними відеозапису, тому суд дійшов переконання, що представник суб`єкта владних повноважень довів належними та допустимими доказами правомірність рішення про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, працівником поліції було правомірно і в межах своєї компетенції складено на позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, а поліцейський, розглядаючи дану справу з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, підстав для скасування спірної постанови суд не вбачає.

За вищевказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Керуючись ст. 6, 8, 9, 77, 242-246, 268, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідачі: Інспектор відділення поліції № 1 (м. Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, лейтенант поліції Маєвський Олег Вікторович (адреса: вул. Козацька, 33, м. Славута Хмельницької області)

Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (адреса: 29017, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Зарічанська, будинок 7, )

Повний текст рішення складено: 23.10.2025

Суддя Мотонок Т.Я.