Справа № 360/1674/22
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року справа №360/1674/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 р. у справі № 360/1674/22 (головуючий І інстанції Т.В. Смішлива) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі позивач, ГУПФУ) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просило: стягнути з ОСОБА_1 капіталізовані платежі у сумі 2 340 883,77 грн (два мільйони триста сорок тисяч вісімдесят вісім три гривні 77 копійок) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2024, позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області капіталізовані платежі у сумі 2340883,77 грн.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 360/1674/22 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2024 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення та направляючи на новий розгляд суд виходив з того, що по потерпілому ОСОБА_2 позивачем зроблений розрахунок платежів, що підлягають капіталізації для забезпечення здійснення страхових виплат протягом його життя. Загальна сума платежу, що підлягає капіталізації, складає 2 340 883, 77 грн. Однак, судами попередніх інстанцій вказаний розрахунок на предмет обґрунтованості потреби в капіталізації коштів у сумі 2 340 883, 77 грн не досліджувався. Натомість відповідач вказує на невідповідність розрахунку суми капіталізованих платежів, оскільки відповідно до норм Порядку № 986 у кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, однак подання таких вимог, на думку відповідача, мало бути здійснене в 2016 році, що принципово вплинуло на обрахунок та розмір кредиторських вимог, а також норми застосованого законодавства при розрахунку. Колегія суддів Верховного Суду вважала, що без дослідження цих обставин та без перевірки доводів відповідача в цій частині та надання таким відповідної оцінки, неможливо беззаперечно стверджувати про обґрунтованість стягнення з відповідача коштів у сумі 2 340 883, 77 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Стягнув з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області капіталізовані платежі у сумі 791 543,63 грн (сімсот дев`яносто одну тисячу п`ятсот сорок три гривні 63 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовив за необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив, що 01.01.2023 набрали чинності зміни до Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів Фонду, серед іншого, є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Згідно зі статтею 1205 ЦК України, у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 765 від 06.05.2000, який втратив чинність, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Згідно із пунктом 3 цього Порядку капіталізація платежів нараховується за період, що визначається, з різниці між середньої тривалості життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Підприємці у разі їх припинення, незалежно від підстав, не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів.

ОСОБА_1 з 10.04.2001 зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Згідно з актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 18.05.2015 та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками ОСОБА_2 , 16.03.2015 в цеху з виробництва макаронів розташований на території ФОП ОСОБА_1 , в м. Рубіжному отримав травми з різним ступенем тяжкості.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.11.2016 ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність.

13.09.2017 відповідачка зареєстрована як фізична особа-підприємець, КВЕД: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний).

Згідно з постановою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 31.03.2022 № 44023/655247/618/20 призначено потерпілому ОСОБА_2 , щомісячну страхову виплату в розмірі 2359,72 грн, з 01.03.2022 безстроково.

25.05.2022 до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис, що відповідач припинила свою підприємницьку діяльність за власним рішенням.

Згідно з розрахунком капіталізованих платежів страхувальнику ОСОБА_1 станом на 25.05.2022 загальна сума капіталізованих платежів складає 2340883,77 грн.

Наказом від 13.06.2022 № 118-ОД «Про затвердження сум на медичну та соціальну допомогу при розрахунку капіталізованих платежів» управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області затвердило суми витрат відповідно до додатку № 1.

Згідно з новим розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, місті щодо страхувальника ОСОБА_1 станом на 22.11.2016 загальна сума капіталізованих платежів складає 1037839,35 грн.

Листом від 14.10.2024 року №2800-030402-7/62306 Пенсійний фонд, окрім іншого повідомив, що проведений розрахунок платежів для здійснення щомісячної страхової виплати потерпілому втраченої заробітної плати відповідає порядку №765.

Для розрахунку капіталізованих платежів на медико-соціальні послуги станом на 22.11.2016 року застосовуються відповідні середні дані витрат за попередній календарний рік. В наслідок збройної агресії рф значна частина справ про страхові виплати на паперових носіях та інші документи, які містили необхідну інформацію щодо сум витрат на медичну та соціальну допомогу залишилась на тимчасово окупованій території України. Тому суми витрат на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_2 станом на 22.11.2016 року, розрахунково визначені відповідачем виходячи з середніх цін на 2022 рік на 1 особу по управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затверджених наказом цього управління від 13.06.2022 №118-од, з урахуванням індексів споживчих цін на товари та послуги за 2016-2022роки, розміщених на офіційному сайті Держстату.

На момент розгляду справи відповідачкою добровільно не здійснювалось внесення капіталізованих платежів визначених у розрахунку, доказів їх внесення останньою не надано.

Норми законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, не містять підстав звільнення відповідачки від обов`язку сплати капіталізованих платежів у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності.

Отже, припинення підприємницької діяльності 22.11.2016 та реєстрація нової підприємницької діяльності 13.09.2017 не може бути підставою для звільнення відповідачки від виконання обов`язку сплати платежів для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Щодо розрахунку капіталізованих платежів станом на 22.11.2016, скаржник з приводу висновків суду першої інстанції зазначає, що Порядком № 765 (в редакції від 21.05.2013, що діяла станом на 22.11.2016), а саме: за приписами абзацу другому пункту 1 Порядку № 765 капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

У свою чергу згідно з частиною 3 статті 42 Закону № 1105-XIV (в редакції 01.08.2016, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), передбачалось, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складання). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально- профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально- профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування.

Так само у Положенні про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 № 18, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2010 за № 489/17784, наведено терміни, що вживаються в цьому Положенні.

Так, лікарські засоби - це речовини або їх суміші природного, синтетичного чи біотехнологічного походження, які застосовуються для профілактики, діагностики та лікування захворювань людей або зміни стану і функцій організму.

Вироби медичного призначення це прилади, комплекси, системи, обладнання, апарати, інструменти, пристрої, імплантати, приладдя, матеріали або інші вироби; медичні вироби, що не досягають основної передбачуваної мети в організмі людини або на ньому за допомогою фармакологічних, імунобіологічних або метаболічних засобів, але функціями яких такі вироби можуть сприяти; медичні вироби, які використовуються як окремо, так і в поєднанні між собою, включаючи програмні засоби, необхідні для їх належного використання, з метою забезпечення: профілактики, діагностики, лікування, спостереження або полегшення стану пацієнта у разі захворювання, травми, каліцтва або їх компенсації; дослідження, заміни або видозмінювання структури (анатомії) органів, тканин чи фізіологічних процесів тощо.

За такого правового регулювання, позивачем правомірно до розрахунку від 16.09.2024 включено капіталізацію платежів для забезпечення потерпілому стаціонарного лікування в ЛПЗ - 131223,83 грн з розрахунку 3071,00 грн на рік (вартість станом на 2015 рік); та капіталізацію платежів для забезпечення потерпілому лікарських засобів та виробів медичного призначення - 115071,89 грн з розрахунку 2693,00 грн на рік (вартість станом на 2015 рік), як такі, що були передбачені станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, також звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив, що суд зобов`язував позивача надати розрахунок капіталізованих платежів з урахуванням позиції Верховного Суду на дату 22.11.2016. Розрахунок капіталізованих платежів здійснений позивачем на дату 21.11.2016 на суму 1037839,35 грн.

Суд проігнорував заперечення відповідача , що з заяв позивача та інших матеріалів справи прямо і безпосередньо випливає, що всупереч вимогам Постанови Кабінету міністрів України від 30.12.2022 №1467 про передання справ виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування та її робочих органів Пенсійному фонду України виплатних документів, баз даних і носіїв інформації в строк до 20.01.2023р. У Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відсутні (не передані) справи Фонду соціального страхування України у Луганській області сформовані до 24.02.2022р. Передана лише Постанова про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2022, всі інші документи не передавалися, оскільки залишилися на окупованій території.

Тобто позивачу не передавалися і у нього відсутні вихідні матеріали необхідні для призначення/розрахунку капіталізованих платежів станом на 2016 рік.

Отже, розрахунок капіталізованих платежів на дату 21.11.2016, наданий суду, здійснений за відсутності необхідних вихідних даних для здійснення такого розрахунку, передбачених законодавством, а здійснений на основі раніше заявлених капіталізованих платежів розрахованих в 2022 році.

Розрахунок капіталізованих платежів станом на дату 21.11.2016, наданий Позивачем, складається з: капіталізація платежів для забезпечення щомісячних страхових виплат потерпілому - 325202,65 грн. (зроблено щодо суми страхової виплати на місяць у розмірі 634,22 грн. з урахуванням середньої очікуваної тривалості життя потерпілого 42,73); капіталізація платежів для забезпечення потерпілому стаціонарного лікування в ЛПЗ - 131223,83 грн. з розрахунку 3071,00 грн на рік (вартість станом на 2015 рік); капіталізація платежів для забезпечення потерпілому лікарських засобів та виробів медичного призначення - 115071,89 грн. з розрахунку 2693,00 грн. на рік (вартість станом на 2015 рік); капіталізація платежів для забезпечення потерпілому санаторно-курортного лікування 1 раз у три роки - 115100,38 грн. з розрахунку 8081,00 грн. (вартість станом на 2015 рік); капіталізація платежів для забезпечення потерпілому технічними засобами реабілітації - 351240,60 грн. з розрахунку 8220,00 грн. на рік (вартість станом на 2015 рік).

Суд відмовив в стягненні та виключив з розрахунку: капіталізацію платежів для забезпечення потерпілому стаціонарного лікування в ЛПЗ - 131223,83 грн. з розрахунку 3071,00 грн. на рік (вартість станом на 2015 рік), та капіталізацію платежів для забезпечення потерпілому лікарських засобів та виробів медичного призначення - 115071,89 грн. з розрахунку 2693,00 грн. на рік (вартість станом на 2015 рік).

При цьому, жодна з сум в розрахунку капіталізації не була обрахована Позивачем у спосіб, визначений законом.

Сума страхової виплати станом на 2016 р. з мігрованої бази не є рівнозначною сумі страхової виплати яка розраховується при первісному розрахунку капіталізації.

За приписами Порядку №765 для встановлення розміру страхової виплати станом на 2016р. позивач мав застосовувати суму середнього заробітку потерпілого за 2016 рік (або дані про середній заробіток по галузі) і процент ступеня втрати працездатності по медичному висновку. І лише такий отриманий розмір щомісячної виплати помножувати на очікувану тривалість життя у місяцях.

Розрахунок Позивача не містить жодних посилань на розмір заробітної плати потерпілого (або у разі неможливості документального підтвердження розміру середнього заробітку - розмір середньої заробітної плати у відповідній галузі), та документарний медичний висновок потерпілого.

Сума (фактичної) страхової виплати потерпілого станом на 01.11.2016 (634,22 грн.), інформація про яку отримана з мігрованої бази, не є рівнозначною сумі страхової виплати, яка була б обрахована станом на 01.11.2016 відповідно до Порядку №765.

Сума страхової виплати потерпілого станом на 01.11.2016 (634,22 грн.), яка міститься в базі, є сумою страхової виплати за 2015 рік, проіндексованою відповідно до формули ч. 2 ст. 31 Закону, а не сумою визначеною для капіталізації станом на 01.11.2016, відповідно до норм Порядку №765.

Скаржник також зазначив, що капіталізація платежів для забезпечення потерпілому санаторно-курортного лікування 1 раз у три роки у сумі 115100,38 грн. з розрахунку 8081,00 грн (вартість станом на 2015 рік) та капіталізація платежів для забезпечення потерпілого технічними засобами реабілітації у сумі 351240,60 грн. з розрахунку 8220,00 грн на рік (вартість станом на 2015 рік).

Розрахунок середніх цін на медичні та соціальні послуги на 2016 рік зроблений простим арифметичним відніманням індексів інфляції за 2016-2020 роки від сум таких цін, зазначених в первісному розрахунку до позову на дату 25.08.2022. Такий спосіб обрахунку не передбачений законодавством.

Щодо Капіталізації платежів для забезпечення потерпілому санаторно-курортного лікування (115100,38 грн. в розрахунку капіталізації Позивача, вимоги задоволені судом) , відповідно до Постанови КМ України від 4 лютого 2023р. №95 «Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників», підпункти 3 і 4 пункту 4 Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019р. №986, виключено. Постанова №95 набрала чинності 07.02.2023р. і є чинною на сьогоднішній день.

Таким чином, з 07.02.2023р. взагалі не включаються до складу капіталізованих платежів витрати на санаторно-курортне лікування (в Розрахунку Позивача - 115100,38 грн.).

У зазначених правовідносинах, де Позивач є суб`єктом владних повноважень, а Відповідач фізичною особою, а відповідні вимоги Позивача фактично заявлені в позові (тобто після 07.02.2023р.), зазначена норма відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України є нормою яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, і має зворотну дію в часі, оскільки стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 10.04.2001 була зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 виробництво продуктів борошномельно круп`яної промисловості (основний), що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 № 925246.

Згідно з актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18.05.2015 та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 16.03.2015 в цеху з виробництва макаронів розташований на території ФОП ОСОБА_1 , в м. Рубіжному отримав травми з різним ступенем тяжкості.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.11.2016 ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, номер запису 7001609.

13.09.2017 відповідачка зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 : роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний).

Згідно з постановою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 31.03.2022 № 44023/655247/618/20 призначено потерпілому ОСОБА_2 , якому за висновком МСЕК від 13.07.2016, серія 12 ААА № 00835 встановлено стійку втрату професійної працездатності 50% та ІІІ групу інвалідності, щомісячну страхову виплату в розмірі 2359,72 грн, з 01.03.2022 безстроково.

Відповідно до розрахунку перерахованої щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 встановлено: розмір щомісячної страхової виплати 2069,93 грн, коефіцієнт, на який перераховується щомісячна страхова виплата 1,1400, максимальний розмір щомісячної страхової виплати, що перевищує 10 розмірів ПМ, встановленого для працездатних осіб на момент проведення перерахунку 24810,00 грн, розрахунок щомісячної страхової виплати після перерахунку 2069,93х1,14 = 2359,72.

25.05.2022 до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис, що відповідач припинила свою підприємницьку діяльність за власним рішенням.

Згідно з розрахунком капіталізованих платежів страхувальнику ОСОБА_1 станом на станом на 25.05.2022 загальна сума капіталізованих платежів складає 2340883,77 грн.

Наказом від 13.06.2022 № 118-ОД Про затвердження сум на медичну та соціальну допомогу при розрахунку капіталізованих платежів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області затвердило суми витрат відповідно до додатку № 1.

Відповідно до розрахунку витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо страхувальника ОСОБА_1 станом на 22.11.2016 загальна сума капіталізованих платежів складає 325202,65 грн.

Згідно з новим розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, місті щодо страхувальника ОСОБА_1 станом на 22.11.2016 загальна сума капіталізованих платежів складає 1037839,35 грн (гр. 15+гр.18+ гр.21+ гр.24+ гр.27+ гр.30), а саме: сума заборгованості за страховими виплатами 0,00 грн (гр. 15); сума страхової виплати на місяць 634,22 грн (гр. 16), середня очікувана тривалість життя 42,73 (гр. 17), капіталізація платежів для забезпечення щомісячних страхових виплат потерпілому (гр. 16 х гр.17 х 12 міс) 325202,65 грн (гр. 18); стаціонарне лікування у ЛПЗ 3071,00 грн (гр. 19), середня очікувана тривалість життя при досягненні граничного віку 42,73 (гр. 20), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому стаціонарного лікування в ЛПЗ (гр. 19 х гр.20) 131223,83 грн (гр. 21); лікарські засоби та вироби медичного призначення 2693,00 грн (гр. 22), середня очікувана тривалість життя при досягненні віку 42,73 (гр. 23), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому лікарських засобів та виробів медичного призначення (гр. 22 х гр. 23) 115071,89 грн (гр. 24); санаторно - курортне лікування з розрахунку 1 раз у три роки 8081,00 грн (гр. 25), середня очікувана тривалість життя при досягненні віку 42,73 (гр. 26), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому санаторно- курортного лікування 1 раз у три роки (гр. 25 х гр. 26/3) 115100,38 грн (гр. 27); технічні засоби реабілітації з розрахунку 1 раз на рік 8220,00 грн (гр. 28), середня очікувана тривалість життя при досягненні віку 42,73 (гр. 29), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому технічними засобами реабілітації (гр. 28 х гр.29) 351240,60 грн (гр. 30).

Листом від 14.10.2024 № 2800-030402-7/62306 Пенсійний фонд України повідомив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (далі Головне управління) в зв`язку з ліквідацією страхувальника ОСОБА_1 проведено розрахунок витрат на відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_2 на підставі наявних даних, переданих управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області станом на 01.01.2023. Проведений розрахунок платежів для здійснення щомісячної страхової виплати потерпілому втраченої заробітної плати відповідає вимогам Порядку № 765: 634,22 х 42,73 х 12 міс = 325202,65 грн, де: 634,22 грн розмір щомісячної виплати потерпілому станом на 22.11.2016; 42,73 років середня очікувана тривалість життя потерпілого (з урахуванням його віку на день проведення капіталізації) за даними Державної служби статистики України (далі Держстат). Щодо врахування під час здійснення розрахунку поетапного підвищення суми страхової виплати на місяць, зазначаємо, що згідно з положеннями Порядку № 765 капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації, незалежно від подальшого підвищення розміру щомісячної страхової виплати або зростання індексів споживчих цін на товари та послуги. Стосовно розрахунку витрат на медико-соціальні послуги повідомляємо наступне. Для розрахунку капіталізованих платежів на медико-соціальні послуги станом на 22.11.2016 застосовуються відповідні середні дані витрат за попередній календарний рік. Внаслідок подій, що відбувались на території Луганської області внаслідок військової агресії російської федерації проти України значна частина справ про страхові виплати на паперових носіях, та інші документи, які містили всю необхідну інформацію щодо сум витрат на медичну та соціальну допомогу, залишилась на тимчасово окупованій території України. Тому суми витрат на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_2 станом на 22.11.2016 розрахунково визначені Головним управлінням виходячи з середніх цін на 2022 рік на 1 особу по управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затверджених наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 13.06.2022 №118-ОД, з урахуванням індексів споживчих цін на товари та послуги за 2016-2022 роки, розміщених на офіційному сайті Держстату ukrstat.gov.ua. Враховуючи викладене, розрахунок капіталізованих платежів, проведених Головним управлінням, не суперечить вимогам Порядку № 765.

Відповідно до знімку екрану ІКІС ПФУ: ППВ ДСВ розмір страхової виплати ОСОБА_2 за період з 01.07.2016 до 31.12.2016 становить 643,22 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавець зобов`язує страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації, а не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством, із застосуванням Порядку № 765

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Закон України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1105, об`єкт соціального страхування - страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їх сімей, інших осіб) виникає право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування; страховик - Фонд соціального страхування України (далі - Фонд); страхові внески - кошти відрахувань на окремі види загальнообов`язкового державного соціального страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кошти, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1105, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 1 частини 2 статті 15 Закону №1105-ХІV передбачено, що роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 11 Закону №1105-ХІV, джерелами формування коштів Фонду, крім іншого, є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Відповідно до частини 3 статті 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Положеннями статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з статтею 53 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Капіталізація платежів для задоволення вимог по зобов`язаннях, що виникли у результаті заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, проводиться відповідно до Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року N 765, чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Як слідує з матеріалів справи, ліквідація відповідача не пов`язана з банкрутством, однак згідно з приписами частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, наведеними нормами Закону №1105-ХІV передбачено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їх життя. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів, коли страхувальник припинить свою діяльність та не буде сплачувати страхові внески, при цьому, визначено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства - банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений Кабінету Міністрів України, тобто у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №765.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 765, відповідно до цього Порядку здійснюється капіталізація платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров`ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд).

Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

За змістом пункту 3 - 4 вищенаведеного Порядку, капіталізація платежів, передбачених підпунктами 1 - 5 пункту 2 цього Порядку, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

До суми платежів, що підлягають капіталізації, включається заборгованість суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута з виплат, пов`язаних з його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров`ю громадян, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат по догляду за потерпілим та виплат за листками непрацездатності.

Суд звертає увагу на те, що на законодавчому рівні передбачено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їх життя.

Враховуючи наявність у відповідача заборгованості перед позивачем зі сплати капіталізованих внесків та встановлення законом обов`язку страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їх життя, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог про стягнення з відповідача суми капіталізованих платежів за вимогами вищенаведеної статті 46 Закону України № 1105-XIV та Порядку № 765, які розповсюджуються на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 червня 2012 року у справі № 21-156а12 за позовом ВВД ФСС в м. Суми до ТОВ «Фрунзе-авто» про стягнення капіталізованих платежів, зокрема у висновках даної справи суд вказав, що: на випадок ліквідації платоспроможної юридичної особи на останню поширюються вимоги статті 46 Закону № 1105-XIV та Порядок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 765 від 6 травня 2000 року, за яким з підприємства стягуються капіталізовані платежі.

Також, Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі №812/862/17 за позовом Відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про стягнення капіталізованих платежів, зазначив, що капіталізовані платежі підлягають стягненню в усіх випадках ліквідації страхувальника (і у разі визнання останнього банкрутом, і за власним рішенням).

Разом з цим, суд звертає увагу на наступне, за приписами абзацу 2 пункту 1 Порядку № 765, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Отже, Порядок при розрахунку капіталізації платежів передбачає врахування певних складових та необхідність включення до цього розрахунку інших виплат, передбачених законодавством.

За положенням частини 3 статті 42 Закону № 1105-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачалось, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, реабілітацію у сфері охорони здоров`я, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування.

Допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші п`ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації.

Допомога по тимчасовій непрацездатності, страхова виплата у разі переведення потерпілого на легшу нижчеоплачувану роботу, відшкодування вартості поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг надаються в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Додаткове харчування призначається на конкретно визначений строк за раціоном, який складає дієтолог чи лікар, який лікує, та затверджує МСЕК. Неможливість забезпечення потерпілого додатковим харчуванням у лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі підтверджується довідкою за підписом головного лікаря (директора) цього закладу. У цьому разі компенсація витрат на додаткове харчування здійснюється Фондом на підставі інформації центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, про середні ціни на продукти харчування у торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали.

Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість.

Сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від характеру цього догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою (на місяць) за: 1) розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); 2) половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на постійний сторонній догляд; 3) чверть розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо).

Витрати на догляд за потерпілим відшкодовуються Фондом незалежно від того, ким вони здійснюються.

Потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначає МСЕК.

Якщо МСЕК встановлено, що потерпілий потребує кількох видів допомоги, оплата проводиться за кожним її видом окремо.

Відповідно до Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 № 18, лікарські засоби - це речовини або їх суміші природного, синтетичного чи біотехнологічного походження, які застосовуються для профілактики, діагностики та лікування захворювань людей або зміни стану і функцій організму.

Вироби медичного призначення це прилади, комплекси, системи, обладнання, апарати, інструменти, пристрої, імплантати, приладдя, матеріали або інші вироби; медичні вироби, що не досягають основної передбачуваної мети в організмі людини або на ньому за допомогою фармакологічних, імунобіологічних або метаболічних засобів, але функціями яких такі вироби можуть сприяти; медичні вироби, які використовуються як окремо, так і в поєднанні між собою, включаючи програмні засоби, необхідні для їх належного використання, з метою забезпечення: профілактики, діагностики, лікування, спостереження або полегшення стану пацієнта у разі захворювання, травми, каліцтва або їх компенсації; дослідження, заміни або видозмінювання структури (анатомії) органів, тканин чи фізіологічних процесів тощо.

За положенням п. 4, 5 Положення, підставою для фінансування витрат на лікарські засоби, вироби медичного призначення є висновок МСЕК про потребу потерпілого у такій допомозі.

Фінансуванню підлягають витрати у разі надання потерпілим амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги (у тому числі після надання стаціонарної допомоги, медичної реабілітації) у поліклініці, вдома, в денних стаціонарах згідно з переліком необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначеним ЛКК закладу охорони здоров`я.

Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.10.2007 №49, яке втратило чинність на підставі Постанови Фонду соціального страхування N 32 від 18.11.2021, визначало механізм забезпечення виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - виконавча дирекція Фонду) та її управліннями в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділеннями в районах та містах обласного значення (далі - Відділення) потерпілих, які стали інвалідами унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, санаторно-курортним лікуванням.

Це Положення розроблене відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"

За приписами п. 2.1, 2.16 Положення, фінансування витрат на санаторно-курортне лікування потерпілих здійснюється виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду в межах передбачених коштів на ці цілі відповідно до потреби шляхом безготівкового перерахування коштів санаторно-курортним закладам, з якими укладено договори.

На час лікування потерпілого в санаторії припиняється фінансування на лікарські засоби, вироби медичного призначення, які призначені за рішенням МСЕК, якщо ці послуги передбачаються в договорі з санаторно-курортним закладом у потрібній кількості у межах вартості путівки. У разі відсутності в договорі з санаторієм домовленості про надання таких послуг або неможливості їх надання, враховуючи необхідність потерпілого в постійному вживанні лікарських засобів та постійному використанні виробів медичного призначення (за медичними показниками), вартість цих послуг відшкодовується відділенням інваліду за 5 днів до дня відбуття його до санаторію з урахуванням дороги. Потерпілий (або особа, що його представляє) інформується про таке відшкодування під час санаторно-курортного лікування.

Постановою правління Фонду 24.05.2017 № 33 керуючись пунктами 3, 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту застрахованих осіб" від 16.03.2017 № 145, затверджено Порядок відшкодування витрат за надані послуги санаторно-курортним закладам за вибором потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який визначає механізм, граничні розміри витрат та умови відшкодування витрат за надані послуги з санаторно-курортного лікування профільним санаторно-курортним закладам, розташованим у населених пунктах, на території яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за вибором потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які стали особами з інвалідністю (п.1).

За п. 1 Порядку № 145, відшкодування витрат за надані послуги санаторно-курортним закладам в межах граничних розмірів витрат здійснюється виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України (далі - виконавча дирекція Фонду), управліннями в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділеннями управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, які мають статус відокремлених підрозділів (якщо положеннями відокремлених підрозділів та/або довіреністю їм надано право на укладання договорів) (далі - Органи Фонду), за рахунок та в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду соціального страхування України (далі - Фонд), кошторисів відповідних Органів Фонду та в межах фінансових можливостей Фонду на ці цілі, шляхом відшкодування вартості санаторно-курортного лікування шляхом безготівкового перерахування коштів санаторно-курортним закладам, з якими укладено відповідні договори.

Матеріали справи свідчать, що первинний позивач - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, з урахуванням даних про середню очікувану тривалість життя осіб, розрахував суму капіталізації платежів для продовження страхових виплат, на загальну суму виплат станом на 25.05.2022 у розмірі 2340883,77 грн.

Згідно з новим розрахунком позивача станом на 22.11.2016 загальна сума капіталізованих платежів складає 1037839,35 грн (гр. 15+гр.18+ гр.21+ гр.24+ гр.27+ гр.30), а саме: сума заборгованості за страховими виплатами 0,00 грн (гр. 15); сума страхової виплати на місяць 634,22 грн (гр. 16), середня очікувана тривалість життя 42,73 (гр. 17), капіталізація платежів для забезпечення щомісячних страхових виплат потерпілому (гр. 16 х гр.17 х 12 міс) 325202,65 грн (гр. 18); стаціонарне лікування у ЛПЗ 3071,00 грн (гр. 19), середня очікувана тривалість життя при досягненні граничного віку 42,73 (гр. 20), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому стаціонарного лікування в ЛПЗ (гр. 19 х гр.20) 131223,83 грн (гр. 21); лікарські засоби та вироби медичного призначення 2693,00 грн (гр. 22), середня очікувана тривалість життя при досягненні віку 42,73 (гр. 23), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому лікарських засобів та виробів медичного призначення (гр. 22 х гр. 23) 115071,89 грн (гр. 24); санаторно - курортне лікування з розрахунку 1 раз у три роки 8081,00 грн (гр. 25), середня очікувана тривалість життя при досягненні віку 42,73 (гр. 26), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому санаторно- курортного лікування 1 раз у три роки (гр. 25 х гр. 26/3) 115100,38 грн (гр. 27); технічні засоби реабілітації з розрахунку 1 раз на рік 8220,00 грн (гр. 28), середня очікувана тривалість життя при досягненні віку 42,73 (гр. 29), капіталізація платежів для забезпечення потерпілому технічними засобами реабілітації (гр. 28 х гр.29) 351240,60 грн (гр. 30).

Станом на 22.11.2016 уповноваженим органом щодо здійснення страхових виплат було управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, яке було реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023.

На підставі Акту приймання-передачі справ про страхові виплати потерпілих від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, по яких здійснено нарахування виплати у січні 2023 року, від 16.01.2023 № 1, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до Головного управління щодо потерпілого ОСОБА_2 передана лише Постанова про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 Закону з 01.03.2022.

Позивачем до розрахунку витрат додано розрахунок середніх цін на медичні та соціальні послуги на 2016 рік з урахуванням індексів споживчих цін на товари та послуги.

Розрахунок капіталізованих внесків станом на 22.11.2016 на загальну суму 1037839,35 грн направлявся судом для перевірки Пенсійному фонду України, який листом від 14.10.2024 за № 2800-030402-7/62306 повідомив суд, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України значна частина справ про страхові виплати на паперових носіях, та інші документи, які містили всю необхідну інформацію щодо сум витрат на медичну та соціальну допомогу, залишилась на тимчасово окупованій території України.

Суми витрат на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_2 станом на 22.11.2016 розрахунково визначені Головним управлінням виходячи з середніх цін на 2022 рік на 1 особу по управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затверджених наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 13.06.2022 № 118-ОД, з урахуванням індексів споживчих цін на товари та послуги за 2016-2022 роки, розміщених на офіційному сайті Держстату ukrstat.gov.ua. Враховуючи викладене, позивач вважає, що розрахунок капіталізованих платежів, проведених Головним управлінням, не суперечить вимогам Порядку № 765.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, зокрема, про недоведеність наданих позивачем суб`єктом важних повноважень розрахунків сум капіталізованих платежів, а саме які складові, суми та з яких джерел використовувались позивачем при здійсненні розрахунку.

Колегія суддів зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених ст. 78 КАС (ч. 1 ст. 77 КАС).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Дослідження доказів може відбуватися шляхом перевірки, яка спрямована на детальне, всебічне та об`єктивне визначення достовірності таких даних та доброякісності джерел їх отримання. Перевірка доказів на стадії розгляду справи спрямована на детальне, всебічне та об`єктивне визначення достовірності фактичних даних та їх джерел отримання для правильного встановлення обставин справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС).

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (№ 387/03) ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом»; тобто аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

В рішенні від 19 жовтня 2023 року №9901/96/21 та №9901/97/21 ВП ВС виходила з такого: рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Так, за положенням п. 2, 5 Порядку № 765, розрахунок щодо кожного платежу, що підлягає капіталізації, для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства-банкрута перед громадянами, які отримали травму або професійне захворювання на цьому підприємстві, або членами їх сімей, здійснюється таким чином:

1) щомісячні виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності;

2) витрати по догляду за потерпілим відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами;

3) витрати на придбання інвалідами спеціальних засобів пересування, запасних частин до них, а також витрати на придбання палива, ремонт і технічне обслуговування транспортних засобів - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами;

4) витрати на оздоровлення - з розрахунку середньої вартості санаторно-курортної путівки - для інвалідів I групи щороку, іншим інвалідам - один раз на три роки;

5) витрати на пенсійне забезпечення - на підставі довідки відповідного органу соціального захисту населення;

6) витрати на професійну переорієнтацію, професійне навчання або перекваліфікацію потерпілого за індивідуальною програмою реабілітації (якщо з часу встановлення інвалідності минуло не більше одного року) - з розрахунку середньомісячного заробітку протягом терміну, визначеного програмою реабілітації;

7) одноразова допомога у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, - у розмірі, передбаченому частиною третьою статті 11 Закону України "Про охорону праці". Нарахування цієї виплати здійснюється у разі наявності висновку лікувального закладу про можливість настання смерті потерпілого.

У разі неможливості документального підтвердження розміру середнього заробітку потерпілого, який отримав травму або професійне захворювання на підприємстві-банкруті, його середній заробіток визначається виходячи із середньої заробітної плати у відповідній галузі.

Отже, Порядком № 765 передбачено розрахунок щодо кожного платежу, що підлягає капіталізації.

З пояснень відповідача слідує, що жодна з сум в розрахунку капіталізації не була обрахована позивачем у спосіб, визначений законом.

Як вже зазначалось суд першої інстанції зобов`язував позивача надати розрахунок капіталізованих платежів з урахуванням позиції Верховного Суду.

Позивачем розрахунок капіталізованих платежів здійснений станом на 21.11.2016 на суму 1037839,35 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку та пояснень у справі, останній не наводить вихідних даних та підстав їх застосування під час здійснення розрахунку, попри заперечення відповідача та запит суду та підтверджує ту обставину, що позивачеві після реорганізації Фонду соціального страхування України та у зв`язку з збройною агресією рф була передана лише Постанова про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2022.

Матеріали справи свідчать, що позивачу не передавалися і у нього були відсутні вихідні матеріали необхідні для призначення/розрахунку капіталізованих платежів станом на 2016 рік.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за вимогами наведеного вище Порядку № 765, розрахунок капіталізації платежів для забезпечення щомісячних страхових виплат потерпілому здійснюється з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності, або середнього заробітку визначеної виходячи із середньої заробітної плати у відповідній галузі.

Проте, розрахунок позивача не містить жодних посилань на розмір заробітної плати потерпілого (або у разі неможливості документального підтвердження розміру середнього заробітку - розмір середньої заробітної плати у відповідній галузі), та медичний висновок потерпілого.

Колегія суддів зазначає, що з пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що сума (фактичної) страхової виплати потерпілого станом на 01.11.2016 (634,22 грн.), отримана з переданої позивачу бази даних, що не заперечується останнім, що на погляд суду не є рівнозначною сумі страхової виплати, яка має бути обрахована відповідно до Порядку №765.

Щодо капіталізації платежів для забезпечення потерпілому санаторно-курортного лікування 1 раз у три роки - 115100,38 грн. з розрахунку 8081,00 грн. (вартість станом на 2015 рік); та капіталізація платежів для забезпечення потерпілого технічними засобами реабілітації - 351240,60 грн. з розрахунку 8220,00 грн. на рік (вартість станом на 2015 рік), колегія суддів зазначає, що витрати на потерпілого на санаторно-курортне лікування та забезпечення технічними засобами реабілітації здійснюється виходячи із відповідної категорії потерпілого. Матеріали справи не містять вихідних даних які застосовані позивачем при обрахунку платежів, а саме розміру витрат необхідних для лікування з врахуванням категорії потерпілого.

Відповідач стверджує, що розрахунок середніх цін на медичні та соціальні послуги на 2016 рік зроблений шляхом відрахування індексу інфляції за 2016-2020 роки від сум таких цін, зазначених в первісному розрахунку до позову на дату 25.08.2022.

Зазначене твердження відповідача щодо розрахунку середніх цін не спростовується позивачем.

Щодо включення у розрахунок капіталізованих платежів, як капіталізацію платежів для забезпечення потерпілому стаціонарного лікування в ЛПЗ та капіталізацію платежів для забезпечення потерпілому лікарських засобів та виробів медичного призначення, колегія суддів зазначає, що як вірно зазначено судом першої інстанції п.2 Порядку № 765 не передбачав таких складових для включення у розрахунок капіталізованих платежів.

Посилання позивача на те, що законодавством передбачено врахування під час розрахунку сум платежів також інших виплат, передбачених законодавством, до яких і відносяться вказані платежі, колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів вищенаведених норм законодавства, указані виплати включаються тільки у разі якщо висновок МСЕК містить відповідні застереження про потребу потерпілого у такій допомозі. Разом з цим позивачем не доведено, щодо наявності потреби потерпілого у такій допомозі

Тобто, зазначене свідчить, що до розрахунку капіталізованих платежів включається кожний платіж, що підлягає капіталізації, у разі якщо їх виплата або отримання потерпілим передбачено законодавством та визначена у відповідному висновку МСЕК. Проте, як свідчать матеріали справи, позивачем не надано доказів, що на час виникнення у відповідача обов`язку щодо розрахунку та сплати капіталізованих платежів, що потреба у цих заходах визначено у висновку МСЕК постраждалій особі.

Крім того колегія суддів зазначає, що як вбачається з пояснень позивача для розрахунку капіталізованих платежів станом на 22.11.2016 ним застосовувались відповідні середні дані витрат за попередній календарний рік, оскільки унаслідок збройної агресії рф значна частина справ про страхові виплати на паперових носіях та інші документи, які містили необхідну інформацію щодо сум витрат залишилась на тимчасово окупованій території України. Отже, позивачем підтверджено, що суми капіталізованих платежів розраховані виходячи з показників попередніх календарних років, а не визначених за чинним у спірний період законодавчими актами.

Частиною 1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Установлені судом обставини свідчать про недоведеність позивачем, як суб`єктом владних повноважень сум визначених у розрахунках капіталізованих платежів та помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, що обумовлює скасування рішення суду, з відмовою у задоволені позовних вимог.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пунктів 1,4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 р. у справі № 360/1674/22 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 20 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казанчеєв

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко