Справа № 420/27414/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27414/25

Перша інстанція: суддя Караван Р.В.,

повний текст судового рішення

складено 05.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

12.08.2025 позивач - Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича від 21.07.2025 у виконавчому провадженні №78660033 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є боржником у виконавчому провадженні №78660033 з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/25989/24 від 11.11.2024, яке набрало законної сили 03.04.2025, та яким був зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 30.12.2020, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

Виконавче провадження №78660033 було відкрите 21.07.2025 та одночасно була винесена постанова про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн.

Позивач звертав увагу, що примусовому виконанню підлягали вимоги майнового характеру оскільки кінцевим результатом виконання судового рішення є виплата грошових коштів, що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 14.09.2022р. у справі №280/9443/21.

Позивач вказував, що на виконання судового рішення був проведений перерахунок грошового забезпечення та визначена сума заборгованості яка підлягала до виплати та яка становила 34377,66 грн, а тому розмір виконавчого збору становить 10% від суми стягнення та складає 3437,77 грн, а не 32000 грн (4 мінімальні розміри заробітної плати), як встановлено в оскаржуваній постанові старшого державного виконавця.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 задоволений в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року у справі №420/27414/25 повністю та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/25989/24 від 11.11.2024, позивач мав вчинити певні дії провести перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 30.12.2020. Оскільки виконання судового рішення стосується вимог немайнового характеру, то спірні правовідносини врегульовані саме частиною 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а не, як помилково зазначив суд першої інстанції, ч. 2 ст. 27 вказаного Закону.

При цьому апелянт зауважив, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (абзац 1 частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII в редакції Закону №2475-VIII від 03.07.2018), що пов`язано з початком примусового виконання рішення та обов`язково зазначається у постанові про відкриття виконавчого провадження. Проте на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутня будь-яка конкретна сума коштів, яка підлягає до виплати.

Посилаючись на постанову Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2020 року по справі №480/3452/19, апелянт зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Оскільки зобов`язання про проведення перерахунку та виплати грошового забезпечення не можуть вважатись ні стягненням коштів, ні зобов`язанням вчинити певні дії щодо майна, апелянт вважає, що такі вимоги є немайновими.

Не погоджується апелянт і з тим, що суд першої інстанції стягнув з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати сплачений судовий збір за подання позовної заяви, оскільки організаційна правова форма Військової частини НОМЕР_1 не змінюється у випадку пред`явлення позову до іншого суб`єкта владних повноважень.

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №420/25989/24 (ЄДРСР №123120315), залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 (ЄДРСР №126343679) був задоволений позов ОСОБА_1 до Військової чистини НОМЕР_1 :

- визнані протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 30.12.2020, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 30.12.2020, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

25.04.2025 Одеським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист №420/25989/24, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 30.12.2020, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

21.07.2025 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрите виконавче провадження №78660033 з примусового виконання виконавчого листа №420/25989/24, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25.04.2025, пунктом 3 якої з боржника Військової частини НОМЕР_1 стягнутий виконавчий збір в сумі 32000 грн.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була отримана Військовою частиною НОМЕР_1 05.08.2025 (а.с. 16).

Також, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.07.2025 ВП №78660033 про стягнення виконавчого збору, вирішено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 виконавчий збір в сумі 32000 грн (а.с.17-18). Копія вказаної постанови була отримана Військовою частиною НОМЕР_1 05.08.2025 (а.с. 19).

За змістом оскаржуваної постанови від 21.07.2025 про стягнення виконавчого збору, виконавчий збір був розрахований виходячи з того, що на примусовому виконанні перебуває рішення немайнового характеру та боржником є юридична особа.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у справі №420/25989/24 була вирішена позовна вимога ОСОБА_1 про захист права, що підлягає грошовій оцінці, а отже спір мав майновий характер, внаслідок чого розмір виконавчого збору мав визначатись виходячи 10 відсотків від суми, що підлягала виплаті стягувачу після проведеного перерахунку пенсії, що узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 14.09.2022 у справі №280/9443/21 у схожих спірних правовідносинах.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

За приписами статті 245 КАС України при вирішення справи, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4 ч.2),

Також, вказаною статтею передбачено, що суд у разі задоволення позову, може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Таким іншим способом є стягнення належних позивачу коштів.

Питання стягнення виконавчого збору врегульоване статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII).

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Отже, для правильного обчислення виконавчого збору необхідним є правильне встановлення характеру рішення, яке перебуває на примусовому виконанні майнового чи немайнового характеру.

Спірні правовідносини врегульовані Законом №1404-VIII, який містить окремий розділ VIII «Виконання рішень немайнового характеру».

Так статтею 63 розділу VIII Закону №1404-VIII встановлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Хоча Закон №1404-VIII не містить чіткого визначення поняття «рішення немайнового характеру», проте, за змістом статті 63, таким рішенням є рішення, за яким боржник зобов`язаний, зокрема, особисто вчинити певні дії.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №420/25989/24, яке набрало законної сили 03.04.2025 та за яким 25.04.2025 був виданий виконавчий лист, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме, провести перерахунок та виплатити грошове забезпечення.

При цьому, а ні мотивувальна частина, а ні резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №420/25989/24, не містять чітких сум грошового забезпечення за спірний в цій справі період.

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №420/25989/24 має усі ознаки рішення немайнового характеру.

Той факт, що внаслідок часткового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №420/25989/24, була визначена сума боргу, не свідчить на користь висновків про те, що вказане рішення є рішенням майнового характеру.

При цьому, посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №280/9443/21, колегія суддів вважає помилковим, оскільки воно було ухвалене за інших фактичних обставин. Зокрема у справі №280/9443/21 боржник був зобов`язаний нарахувати та виплатити на користь позивача вихідну допомогу при звільненні в розмірі 24517,92 гривень. Тобто, у справі №280/9443/21, яку переглядав суд касаційної інстанції була чітко визначена сума коштів, яку боржник був зобов`язаний нарахувати та виплатити стягувачу, внаслідок чого таке рішення було віднесене судом касаційної інстанції до рішень майнового характеру.

Проте, у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, на примусовому виконанні перебував виконавчий лист за рішенням, яке не містить конкретної суми, яку боржник був би зобов`язаний нарахувати та виплатити стягувачу.

За наведених підстав, колегія суддів встановила невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення судового рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права в частині визначення розміру виконавчого збору.

За матеріалами справи, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору містить суму виконавчого збору, яка обрахована за правилами ч.3 ст.27 Закону №1404-VIII, ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», чотири мінімальні розміри заробітної плати 8000*4 (32000 грн).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 32000,00 грн.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 272, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія