Справа № 640/36166/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочко Є.О,, Коротких А.Ю.

при секретарі Сови Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Платинум банк" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.08.2021 року №6 та №6.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 27 червня 2025 року відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що нарахування та декларування податків і зборів для банків, в яких запроваджено тимчасову адміністрацію, та для банків в процедурі ліквідації здійснюється згідно з вимогами ПКУ, але погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу регулюються виключно Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та нормативними документами Фонду. Апелянт зауважив, що у випадку наявності податкового боргу, інших зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких вважається таким, що настав у силу п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку, контролюючий орган має заявити свої вимоги до банку. Чинним законодавством не передбачено іншого способу погашення податкових зобов`язань неплатоспроможного банку, окрім як звернення контролюючого органу із письмовою заявою про включення до акцептованого реєстру кредиторів, а направлення податкового повідомлення - рішення щодо сплати коштів поза межами ліквідаційної процедури, прямо суперечить приписам п. 3 ч. 5 ст. 36, ч. 3 ст. 46 та ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також апелянт зазначив, що заходи податкового контролю Головним управлінням ДПС у м. Києві розпочаті майже через 4 роки після початку процедури ліквідації, та вже після її завершення, що прямо суперечить вимогам пункту 11.6 розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів.

Апелянт зазначив, що ліквідаційна процедура ПАТ "Платинум банк" є завершеною з 16.03.2021 року, всі активи Банку реалізовано, кошти одержані від реалізації спрямовані на задоволення вимог кредиторів, непродані активи відсутні. Тобто, заборгованість щодо не сплачених (не перерахованих) до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із суми процентів за депозитними вкладами у загальному розмірі 23 094 387,40 грн. та утриманих сум військового збору у загальному розмірі 1 930 602,28 грн. є безнадійною, та повинна була бути списаною органом податкової служби. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що твердження позивача, що податковий орган не може приймати податкові повідомлення-рішення у період процедури ліквідації не відповідають дійсності. Для акцептуванням вимог відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", сума податкових зобов`язань повинна бути узгодженою. Податкове повідомлення-рішення не є податковою вимогою, про сплату податкового боргу, а тому доводи позивача, щодо порушення порядку стягнення податкових зобов`язань є такими, що не відповідають вимогам законодавства.

У підсумку відповідач зазначив, що ПАТ "Платинум банк" неправильно трактуються положення ч. 3 ст.46 Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в частині звільнення від сплати податків, що виникли під час проведення ліквідації.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, ПАТ "Платинум банк" перебував на обліку в ГУ ДПС та був податковим агентом зі сплати податкових зобов`язань при нарахуванні фізичним особам доходу.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 №95-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 №743 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Платинум Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Станом на час розгляду справи ПАТ "Платинум Банк" перебуває "в стані припинення з 24.02.2017 року", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. До реєстру ще не внесено запис про ліквідацію ПАТ "Платинум Банк". Таким чином банк з 24.02.2017 року не функціонує як звичайний суб`єкт господарювання, але не завершив процес ліквідації.

У 2021 році ГУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Платинум банк" відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, п.2 ч.1 ст.13, розділу IV, ст.25 розділу VI Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з 11.06.2021 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів, з метою дотримання вимог податкового законодавства період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, валютного за період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове за державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по дату завершення перевірки та іншого законодавства за відповідний період.

Результати перевірки оформлені Актом від 09.07.2021 №53041/5/26-15-07-08-01/33308489, в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема:

- п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.87.9 ст.87, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п 168.1.5 п.168.1 ст.168, 168.4.4 п.168.4 ст.168, п.п.168.4.7 п.168.4 ст.168, п.п.170.4.1 п.170.4 ст.170, п.171.2 ст.171, п.176.1 та п.176.2 ст.176 ПК України, оскільки ПАТ "Платинум банк" станом на 05.07.2021 не сплачено (не перераховано) до відповідного бюджету утриманий ПДФО з відсотків, нарахованих за залишками на поточних та депозитних рахунках фізичних осіб на загальну суму 23 094 387,40 грн в т.ч. за грудень 2016 на суму 17 595 156,40 грн, січень 2017 на суму 5 498 931 грн;

- п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.87.9 ст.87, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п 168.1.5 п.168.1 ст.168, 168.4.4 п.168.4 ст.168, п.п.168.4.7 п.168.4 ст.168, п.п.170.4.1 п.170.4 ст.170, п.п. «а» п.171.2 ст.171, п.п. «е» п.176.1 та п.176.2 ст.176, п.п.1.1-1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, оскільки ПАТ "Платинум банк" станом на 05.07.2021 не сплачено (не перераховано) до відповідного бюджету утриманий військовий збір із доходу у вигляді процентів на загальну суму 1 930 602,28 грн, в т.ч. за грудень 2016 на суму 1 507 337,56 грн, за січень 2017 на суму 423 264,72 грн.

Під час перевірки у 2021 році контролюючим органом встановлено, що утримана банком з доходів фізичних осіб сума ПДФО із відсотків за депозитними операціями в грудні 2016 та січні 2017 року у розмірі 23 094 387,40 грн зарахована на баланс ПАТ "Платинум банк" та обліковувалась на балансовому рахунку №3622.

12.08.2021 на підставі висновків Акту перевірки ГУ ДПС прийнято відносно ПАТ "Платинум банк" податкові повідомлення-рішення №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 23094387,40 грн та №6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 1930602,28 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий обов`язок ПАТ "Платинум банк" виник не в ліквідаційній процедурі, стосується не штрафних санкцій, а основної суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий органі діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів ПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Пунктом 1.3 статті 1 ПК України передбачено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Пунктом 8 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, з наведених правових норм слідує, що у відносинах пов`язаних із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків Закон України "Про банки і банківську діяльність" є спеціальним.

Згідно із частиною третьою статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пункт 2 частини першої статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначає відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду однією з умов ліквідації банку.

Відповідно до частин п`ятої та шостої цієї ж статті Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду.

Фонд у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону № 4452-VI.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність" з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 45 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Статтею 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що ліквідаційна процедура банку за рішенням Національного банку України розпочинається з моменту отримання такого рішення Фондом. З дня початку процедури ліквідації банку строк виконання усіх грошових зобов`язань останнього вважається таким, що настав. Зобов`язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань встановлений статтею 54 ПК України, пунктом 54.1 якої визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 вищезазначеної правової норми, визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів зазначає, що жодною нормою ні Податкового кодексу України, ні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено ні обмеження прав податкового органу на проведення перевірок банку, ні обмеження щодо винесення рішень про визначення таким банкам податкових зобов`язань.

Також в супереч доводам апеляційної скарги, чинне законодавство не звільняє установу банку, в разі початку процедури ліквідації, від сплати податкових зобов`язань.

Дійсно, приписами п.3 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Разом з тим із змісту спірних податкових повідомлень-рішень вбачається, що такими здійснено нарахування лише податкових зобов`язань, без застосування штрафних санкцій.

Також, розпочата процедура ліквідації банку призводить до певних обмежень щодо погашення зобов`язань.

Однак, проведення перевірки та прийняття рішень є визначенням суми грошових зобов`язань платника податку, врегульоване главою 4 ПК України, та не обмежується введенням щодо банку будь - яких процедур.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що спірні податкові повідомлення-рішення суперечать приписам статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказаною нормою врегульовано черговість погашення вимог кредиторів, тоді як предметом даного судового розгляду є правомірність донарахування податкових зобов`язань, за період, що передував введенню тимчасової адміністрації.

З акту документальної перевірки вбачається, що перевірка провадилася з 11.06.2021 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів, з метою дотримання вимог податкового законодавства період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, валютного за період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове за державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по дату завершення перевірки та іншого законодавства за відповідний період.

Оскаржувані ППР прийняті щодо податкового періоду з грудня 2016 по січень 2017 року.

В той же час, банківська ліцензія була відкликана рішенням Правління Національного банку України від 23.02.2017 №95-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" та розпочато процедуру ліквідації.

Враховуючи те, що перевірка проводилася за період, до початку процедури ліквідації, колегія суддів вважає, що рішення відповідача є правомірним та не є нарахуванням додаткових зобов`язань в розумінні вимог ч. 3 ст. 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як вказував позивач.

Щодо доводів позивача про те, що заходи податкового контролю Головним управлінням ДПС у м. Києві розпочаті майже через 4 роки після початку процедури ліквідації, та вже після її завершення, що прямо суперечить вимогам пункту 11.6 розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, колегія суддів зазначає, що Законом України від 17.03.2020 № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19)» був встановлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період дії карантину, а тому перевірка позивача була проведена відповідачем у 2021 році.

Колегія суддів вказує, що апелянтом не наведено належних доказів порушення контролюючим органом приписів норм чинного законодавства при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Навпаки ПАТ "Платинум Банк" не заперечує суму нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань, податковий період за який вона розрахована, як і факт утримання податків із сум виплаченого доходу та неперерахування їх до Державного бюджету України. Однак позивач вважає, що ця заборгованість є безнадійною та підлягає списанню, оскільки ГУ ДПС не звернулося із вимогою кредитора у встановлений спеціальним законом строк, а спірні ППР прийняті вже після спливу такого строку.

Колегія суддів повторює, що питання визначення грошового зобов`язання та заходи задоволення вимог кредиторів щодо акцептування вимог не є тотожними поняттями.

В даному випадку не вирішується питання заявлення вимоги податкового органу до позивача в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а встановлюється правомірність податкових повідомлень-рішень та узгодження податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий обов`язок позивача виник не в ліквідаційній процедурі, у зв`язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Платинум банк" залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08.10.2025.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Є.О. Сорочко